Elitidrott som kommersiell näring
Skriftlig fråga 2019/20:1412 av Saila Quicklund (M)
Frågan är besvarad
Händelser
- Inlämnad
- 2020-05-25
- Överlämnad
- 2020-05-26
- Anmäld
- 2020-05-27
- Svarsdatum
- 2020-06-03
- Sista svarsdatum
- 2020-06-03
- Besvarad
- 2020-06-03
Skriftliga frågor
Riksdagens ledamöter kan kontrollera regeringen genom att ställa skriftliga frågor till ministrarna. Ministrarna besvarar frågorna skriftligt.
till Kultur- och demokratiminister Amanda Lind (MP)
Coronakrisen skapar utmaningar i hela samhället och för de flesta olika typer av verksamhet. Det gäller även idrotten. I idrotten är barn- och ungdomsidrotten efter en del initiala diskussioner nu i full gång vad gäller såväl träning som tävling. Det är bra och viktigt för folkhälsan.
Samtidigt är svensk elitidrott satt på paus genom bland annat den föreskrift som Folkhälsomyndigheten utfärdat och som gör att varken träningsmatcher eller tävlingsmatcher i senioridrotten får genomföras.
Elitidrotten har i denna unika situation tagit stort ansvar för att följa de rekommendationer och föreskrifter som utfärdats för att minimera smittspridningen. Men förbudet mot tränings- och tävlingsmatcher innebär samtidigt att tusentals yrkesverksamma i elitidrotten och i ekosystemet i praktiken har restriktioner för verksamheten som går längre än i någon annan bransch. I praktiken kan det anses vara ett yrkesförbud. För de elitidrotter som har sin huvudsäsong under vår, sommar och höst är påfrestningarna nu enorma.
Elitidrotten är en kommersiell verksamhet och därmed att betrakta som en näring, precis som till exempel besöksnäringen. Väsentliga karakteristiska för denna verksamhet är väsensskilda från den ideella idrotten.
Bara elitfotbollen och dess ekosystem är en bransch som omsätter många miljarder i Sverige och där också tusentals professionella yrkesverksamma har sin utkomst; som professionella elitidrottare eller i andra yrkesroller. Detta är en näring som inte finansieras med de bidrag staten ger till idrotten genom Riksidrottsförbundet, RF.
Regeringen har hittills hanterat krisfrågor kopplat till idrotten via att ministerns departement haft dialogen med RF.
Som exempel är det till RF departementet riktat det särskilda stödet om 500 miljoner kronor till idrotten, och RF får ansvaret för att fördela detta i idrotten.
Beslutet om det särskilda stödet om 500 miljoner kronor till idrotten meddelades den 20 mars. Inte förrän mot slutet av juni väntas stöd betalas ut, och intill dess lever små som stora verksamheter, ideella såväl som kommersiella verksamheter i idrotten, i total ovisshet om huruvida man kommer att erhålla något stöd och, om man gör det, hur mycket.
Särskilt de elitidrottsföreningar vars ekonomi bygger på stora publikintäkter och sponsringsintäkter har en enormt pressad situation som kan jämföras med den situation flyg- och hotellnäringarna befinner sig i. Den enda stödform idrottsnäringen hittills kunnat nyttja är korttidspermitteringar.
Skulle starten av seriespelet för elitfotbollen inte kunna genomföras med början den 13–14 juni riskerar skadan bara i elitfotbollen att uppgå till miljardbelopp under 2020 och med stor sannolikhet ytterligare stora belopp under 2021.
Den kommersiella idrottsnäringen ska absolut ta sitt ansvar för begränsningen av smittspridningen, men med detta inlägg vill jag fästa ministerns uppmärksamhet på det orimliga i att hantera all idrott enligt samma modell.
Jag vill med anledning av ovanstående fråga kultur- och demokratiminister Amanda Lind:
Instämmer ministern i att elitidrotten är en kommersiell verksamhet att betrakta som en näring, och är det i så fall ministerns uppfattning att RF är rätt motpart dels avseende dialogen om stödåtgärder till denna verksamhet med anledning av coronakrisen, dels avseende dialogen kring lättnader i föreskrifter och rekommendationer för att verksamheten ska kunna utövas under kontrollerade former?
Svar på skriftlig fråga 2019/20:1412 besvarad av Kultur- och demokratiminister Amanda Lind (MP)
Ku2020/
01305/CSM
Kulturdepartementet
Kultur- och demokratiministern samt ministern med ansvar för idrottsfrågorna
Till riksdagen
Svar på fråga 2019/20:1412 av Saila Quicklund (M)
Elitidrott som kommersiell näring
Saila Quicklund har frågat mig om jag instämmer i att elitidrotten är en kommersiell verksamhet att betrakta som en näring, och om det i så fall är min uppfattning att Riksidrottsförbundet är rätt motpart dels avseende dialogen om stödåtgärder till denna verksamhet med anledning av coronakrisen, dels avseende dialogen kring lättnader i föreskrifter och rekommendationer för att verksamheten ska kunna utövas under kontrollerade former.
Låt mig först konstatera att vi förra veckan fick ett viktigt besked om att vuxnas tävlingsidrottande snart kan återupptas med vissa tydliga begränsningar. För mig som idrottsminister är det också glädjande att Folkhälsomyndigheten lyfter fram ett nära samarbete med Riksidrottsförbundet i denna process.
Jag vill därefter tacka för frågan och för det engagemang för idrotten som frågeställaren uppvisar. Att en betydande del av svensk idrott idag utgör en viktig näring är okontroversiellt. Jag värjer mig däremot mot beskrivningen av den föreningsdrivna elitidrotten som kommersiell verksamhet och att väsentliga karakteristika för elitidrotten skulle vara väsensskilda från den ideella idrotten. Som jag redogjorde för i ett frågesvar till riksdagen förra veckan så har en svensk idrottsförening aldrig förvärvssyfte i sig och den får inte vara ensidigt inriktad på att bedriva vare sig elit- eller näringsverksamhet.
Som en följd av att den är inkluderad i en samlad idrottsrörelse med föreningsformen som grund har elitidrotten, precis som annan idrott i Sverige, goda villkor för sin verksamhet. Det statliga och kommunala stödet till idrott kommer såväl indirekt som direkt elitidrotten till del. Riksidrottsförbundet fördelar även statligt stöd direkt till landslagsverksamhet och tillhandahåller riktat stöd till elitidrotten inom områden som idrottsfysiologi, idrottspsykologi, idrottsmedicin och idrottsnutrition. Idrotten och framförallt de stora lagidrotternas elitverksamhet har i egenskap av allmännyttiga ideella föreningar även en omfattande skattebefrielse. Under förra mandatperioden gjordes också en lagändring som tydliggjorde att idrottens inkomster från till exempel tv-rättigheter ska undantas beskattning.
Svensk idrott, inte minst föreningar med elitidrottsverksamhet, står nu inför en svår ekonomisk utmaning. Det statliga stödpaketet på 500 miljoner kronor syftar till att idrottsrörelsen i hela landet ska bestå och att idrottsverksamhet på alla nivåer kan klara sig igenom coronakrisen. Utöver detta riktade stöd kan idrottsrörelsen ta del av flera av de stöd som inrättats för att lindra konsekvenserna för medborgare och företag.
Den svenska idrottsrörelsen utmärker sig också genom att vara ansvarstagande, samlad och demokratisk och jag bedömer att det finns ett brett samhälleligt stöd för att denna folkrörelsemodell även ska omfatta elitidrotten. Riksidrottsförbundets medlemmar har till exempel sagt nej till förslag om att släppa kravet om föreningars röstmajoritet i idrottsaktiebolag
Mot denna bakgrund ser jag Riksidrottsförbundet som företrädare för den svenska idrottsrörelsen och min och regeringens huvudsakliga partner för dialog även i frågor rörande elitidrott. Detta i egenskap av fördelare av det statliga stödet till idrott men framförallt eftersom förbundet samlar nästan hela den organiserade idrotten i landet. Det betyder inte att Riksidrottsförbundet har ensamrätt att företräda idrottsliga intressen och i vissa frågor som rör enskilda idrotter är det naturligt att föra dialog med berört specialidrottsförbund.
Stockholm den 3 juni 2020
Amanda Lind
Intressenter
Frågeställare
Skriftliga frågor
Riksdagens ledamöter kan kontrollera regeringen genom att ställa skriftliga frågor till ministrarna. Ministrarna besvarar frågorna skriftligt.