Finska språkets ställning i Sverige
Betänkande 1994/95:UbU4
Utbildningsutskottets betänkande
1994/95:UBU04
Finska språkets ställning i Sverige
Innehåll
1994/95 UbU4
Sammanfattning
Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens skrivelse 1994/95:1 om finska språkets ställning i Sverige jämte motioner.
I skrivelsen redovisas de olika anordningar som finns främst inom utbildnings- och kulturområdet vars syfte är att stödja det finska språket och den sverigefinska kulturens fortlevnad och utveckling i Sverige. Finska språkets särställning i det svenska samhället slås fast.
Utskottet föreslår att riksdagen med anledning av en s-motion gör ett tillkännagivande till regeringen om kommunernas ansvar för de finskspråkiga elevernas språkliga och kunskapsmässiga utveckling. Utskottet framhåller att kommunerna inte får undandra sig ansvaret för dessa elever genom att hänvisa föräldrar och elever till möjligheten att starta egna finskspråkiga skolor.
Övriga motionsyrkanden avstyrks. Regeringens skrivelse bör läggas till handlingarna. Till betänkandet har fogats två reservationer: m, c, fp och kds framhåller möjligheten att driva fristående finskspråkiga skolor, och kds begär förslag om reguljär tvåspråkig undervisning i grundskolan för finskspråkiga elever.
Skrivelsen
Regeringen har i skrivelse 1994/95:1 Finska språkets ställning i Sverige berett riksdagen tillfälle att ta del av vad som anförs i skrivelsen.
Motionerna
1994/95:Ub4 av Inger Davidson (kds) vari yrkas 1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om det finska språkets särställning i det svenska samhället, 2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att ambitionerna om tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan kompletteras med regler som anger under vilka omständigheter kommunen har skyldighet att anordna sådan undervisning, 3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att vid utformandet av ett nytt förslag till avtal mellan staten och Sveriges Radio ålägga radioföretaget att införa en finskspråkig fullservicekanal.
1994/95:Ub5 av Sinikka Bohlin och Paavo Vallius (s) vari yrkas 1. att riksdagen hos regeringen begär en parlamentarisk beredning med uppgift att bedöma på vilket sätt Sverige bör ansluta sig till Europarådskonventionen om regional- och minoritetsspråk, 2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finskspråkig undervisning i grundskolan, 3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om finskspråkig fullservicekanal inom Sveriges Radio AB, 4. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om TV-sändningar på finska.
1994/95:Ub6 av Andreas Carlgren m.fl. (c) vari yrkas att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att stärka finska språkets ställning i Sverige.
Yttrande
Utskottet har inhämtat yttrande från kulturutskottet (1994/95:KrU2y), vilket återfinns som bilaga till detta betänkande.
Utskottet
Inledning
Våren 1993 tillsatte den dåvarande regeringen en arbetsgrupp för stärkande av det finska språkets ställning i Sverige. Bakgrunden till uppdraget var enligt regeringen behovet av att tydligare klargöra det finska språkets särställning i Sverige. I juli 1994 överlämnade arbetsgruppen sin rapport Finska i Sverige -- ett inhemskt språk (Ds 1994:97). Rapporten finns bifogad till skrivelsen.
Genom den föreliggande skrivelsen framlägger regeringen en samlad redogörelse för det finska språkets ställning i Sverige. Vidare vill regeringen med skrivelsen redovisa sin syn på hur det finska språkets särställning i det svenska samhället skall slås fast och beaktas inom olika sektorer och på olika nivåer, inte minst inom utbildningsområdet.
I betänkandet behandlas även de motioner som väckts med anledning av skrivelsen.
Skrivelsens innehåll
Regeringen framhåller att det finska språket har en särställning i det svenska samhället. Det finska språket har sannolikt talats i Sverige under i stort sett hela rikets existens. Frågan om att ge finskan status som minoritetsspråk har aktualiserats under senare tid. Enligt regeringen är det viktigt att ett slutligt ställningstagande till ett svenskt undertecknande av Europarådets konvention om regional- och minoritetsspråk föregås av en noggrann prövning, så att syftet, att stärka regional- och minoritetsspråk, verkligen uppnås. Regeringen har därför för avsikt att tillsätta en parlamentarisk beredning med uppgift att bedöma om Sverige bör ansluta sig till den aktuella konventionen, och i så fall på vilket sätt.
Myndigheter på alla nivåer måste enligt regeringen vara medvetna om och beakta finskans speciella ställning då beslut fattas som berör finsktalande. Av skrivelsen framgår att regeringen avser att besluta om vissa särskilda anordningar på skolans område till stöd för det finska språket i Sverige. Skolans område bedöms av regeringen som det viktigaste området för det finska språkets och den sverigefinska kulturens ställning. Regeringen avser att införa en möjlighet att anordna tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan. Regeringen har också för avsikt att ge Skolverket i uppdrag att dels anordna språkprov i finska på grundskolenivå resp. gymnasienivå, dels sprida information om undervisning i och på finska bl.a. i syfte att stimulera skolhuvudmännen att anordna sådan undervisning.
I skrivelsen anges att man inom Utbildningsdepartementet för närvarande utreder formerna för ett stipendiesystem för gymnasieelevers vistelse i Finland samt möjligheterna till examination i tornedalsfinska.
Europarådskonventionen om regional- och minoritetsspråk
I flera motioner berörs frågan om Sverige bör underteckna Europarådets konvention om regional- och minoritetsspråk.
I motion 1994/95:Ub5 (s) yrkande 1 yrkas att riksdagen hos regeringen begär en parlamentarisk beredning med uppgift att bedöma på vilket sätt Sverige bör ansluta sig till konventionen, eftersom det är viktigt att denna fråga får en slutlig behandling. I motion 1994/95:Ub4 (kds) yrkande 1 betonas att det är viktigt att finska språket erkänns som ett inhemskt språk i Sverige. En sådan parlamentarisk beredning, som regeringen avser att tillsätta, får inte hindra ett fortsatt arbete med att på olika sätt stärka de finska och samiska språkens ställning. I motion 1994/95:Ub6 (c) framhålls, i denna del, att det finska språket bör ges status som ett inhemskt språk och att Sverige bör underteckna Europarådets konvention om regional- och minoritetsspråk. Den parlamentariska beredningen bör därför snarast komma till stånd och skyndsamt lägga fram förslag om formerna för Sveriges anslutning till konventionen.
Av arbetsgruppens rapport framgår att Europarådets konvention om regionala språk och minoritetsspråk har till syfte att skydda och utveckla historiska minoritetsspråk. Med minoritetsspråk avses i konventionen (artikel 1) ett språk som traditionellt använts av den nationella befolkningen inom ett visst geografiskt område och som används av en minoritet av befolkningen i landet. Konventionen innehåller bestämmelser som förbjuder diskriminering vad gäller användandet av sådana språk och förutsätter aktivt stöd för att språken skall överleva och utvecklas. Arbetsgruppen framhöll att frågan om undertecknande av konventionen berör såväl samiska som finska språkfrågor. Enligt gruppens bedömning hade frågan sådan karaktär att den inte rymdes inom dess uppdrag.
Regeringen anför i skrivelsen, som redan framgått, att ett slutligt ställningstagande till ett svenskt undertecknande av den aktuella konventionen bör föregås av en noggrann prövning av en parlamentarisk beredning så att syftet, att stärka regional- och minoritetsspråk, verkligen uppnås.
I sammanhanget vill utskottet erinra om att det av utrikesutskottets nyligen avgivna betänkande beträffande verksamheten inom Europarådet (bet. 1994/95:UU2) framgår att Europarådets ministerkommitté fått i uppdrag att arbeta fram en ramkonvention till skydd för nationella minoriteter och att påbörja arbetet med ett tilläggsprotokoll till den europeiska konventionen om de mänskliga rättigheterna, vilket skall reglera individuella kulturella rättigheter.
Utskottet har inhämtat att frågan om sverigefinnarnas ställning kommer att bli föremål för utredning i Kommittén för översyn av invandrarpolitiken (dir. 1994:130).
Utskottet anser att frågan om finskans eventuella status som minoritetsspråk är angelägen. Utskottet delar regeringens bedömning att ett slutligt ställningstagande till frågan om Sverige bör ansluta sig till den aktuella konventionen måste beredas grundligt. Utskottet utgår från att regeringen kommer att tillse att arbetet med att stärka finska språkets ställning i Sverige fortgår på sätt som regeringen redogjort för i skrivelsen och att detta arbete inte avstannar i avvaktan på resultatet från den parlamentariska beredningen.
Med hänvisning till vad som ovan anförts anser utskottet att riksdagen bör avslå motionsyrkandena beträffande Europarådskonventionen och lägga regeringens skrivelse i berörd del till handlingarna.
Det finska språket i skolan
I motion 1994/95:Ub5 (s) yrkande 2 vänder sig motionärerna mot den förra regeringens synsätt beträffande fristående finskspråkiga skolor. Motionärerna framhåller, med anledning av framväxten av fristående skolor för finskspråkiga elever, att kommunerna måste ta sitt ansvar också för dessa elevers språkliga och kunskapsmässiga utveckling. Skolan måste lyssna på föräldrars och elevers önskemål och efter måttet av sin förmåga söka uppfylla dem. Motionärerna vänder sig också mot att den förra regeringens och riksdagens beslut om att kraftigt minska resurserna för hemspråksundervisning påverkat kommunernas möjligheter och intresse för att satsa på sådan undervisning.
I motion 1994/95:Ub6 (c), i denna del, förordas flera åtgärder på skolans område som kan bidra till att stärka det finska språkets särställning i Sverige. I motionen framhålls att modersmålet är en viktig del av människors identitet, och därför är rätten till skolundervisning på det egna modersmålet viktig. Motionärerna anser att det är viktigt att värna om de fristående sverigefinska skolor som vuxit fram och att de ekonomiska villkoren för dessa skolor tryggas. Möjligheterna att välja finska som B-språk på gymnasienivå bör också främjas, anser motionärerna. Om finska som B-språk inte erbjuds på gymnasienivå minskar intresset att välja detta språk i grundskolan.
Utskottet tar först upp frågan om undervisning i finska som B-språk och som hemspråk och vill erinra om följande åtgärder som på senare tid beslutats, bl.a. i syfte att stödja det finska språkets ställning i Sverige.
Finskspråkiga elever har, i enlighet med bestämmelserna i grundskoleförordningen (1994:1194) resp. gymnasieförordningen (1992:394), rätt till undervisning i sitt modersmål, s.k. hemspråksundervisning. I de fall det inte går att bilda grupper med minst fem elever får kommunen avstå från att anordna hemspråksundervisning. För tornedalsfinska, samiska eller zigenska elever är kommunen emellertid alltid skyldig att erbjuda sådana undervisning.
Rätten till hemspråksundervisning är, enligt nyligen införda bestämmelser, begränsad till sju år. Elever har dock rätt till undervisning under längre tid, om eleven har ett särskilt behov av sådan undervisning. Från denna tidsbegränsning är bl.a. elever med finska som hemspråk undantagna.
Utskottet har vid flera tillfällen understrukit vikten av att invandrareleverna ges en kvalitativt god hemspråksundervisning under hänvisning till att det är en tillgång för vårt land om många av landets invånare har en naturlig tvåspråkighet. Utskottet har alltjämt denna uppfattning. Vid föregående riksmöte föreslog utskottet en samlad översyn av hemspråksundervisningen. Riksdagen begärde i enlighet med utskottets förslag att regeringen skulle återkomma till riksdagen med en redovisning i frågan (bet. 1993/94:UbU7, rskr. 208). Enligt uppgift från Utbildningsdepartementet har översynen ännu inte påbörjats.
Vad gäller valet av B-språk är en kommun, enligt 2 kap. 7 § grundskoleförordningen, skyldig att anordna undervisning i visst språk om minst fem elever vid den enskilda skolan väljer språket och eleverna har möjlighet att i gymnasiet fortsätta studierna av språket. Finska och samiska får erbjudas som B-språk. Därvid gäller inte kraven på visst elevantal eller på möjligheten att få fortsätta att läsa språket i gymnasiet. I gymnasieskolan bygger undervisningen i B-språk på att eleverna har studerat språket under minst två år i grundskolan. Undervisning i gymnasieskolan i andra språk än franska och tyska skall påbörjas om minst fem elever i kommunen vill läsa språket (5 kap. 2 § gymnasieförordningen).
Utskottet vill påminna om att den av riksdagen nyligen beslutade timplanen för grundskolan införs fr.o.m. läsåret 1995/96 (prop. 1992/93:220, bet. 1993/94:UbU1, rskr. 1993/94:82). Hemspråksundervisningen kommer då att ingå i skolans språkprogram. Det innebär att hemspråksundervisning kommer att kunna ges i stället för B-språk inom ramen för det utrymme som B-språket har i timplanen. Hemspråksundervisningen skall dessutom kunna ges på tid för elevens val eller utanför timplanebunden tid. I gymnasieskolan kan hemspråksundervisning enligt bestämmelserna i gymnasieförordningen läsas som individuellt val, utökat program eller i stället för B-språk eller C-språk.
Utskottet vill också peka på att Stockholms kommun, enligt bestämmelserna i 2 kap. 3 § gymnasieförordningen, får anordna finskspråkig utbildning på program. Denna utbildning skall vara öppen för sökande från hela landet. Läsåret 1993/94 deltog dock endast nio elever i utbildningen.
Utskottet delar regeringens och motionärernas uppfattning att det finska språkets särställning bör beaktas på olika nivåer i det svenska samhället och att språkets ställning på skolområdet bör stärkas. Det är viktigt att finska elever i Sverige får undervisning i skolan i sitt modersmål. Av skrivelsen och av vad som redovisats ovan framgår att finskans ställning har förbättrats inom skolväsendet. I samband med att en ny timplan för grundskolan införs med början nästa läsår ges finska språket en ytterligare stärkt ställning. Genom skrivelsen har regeringen åter uppmärksammat finska språket och slagit fast dess särställning i det svenska samhället. Åtgärder aviseras i syfte att öka möjligheterna för skolhuvudmännen att anordna finsk undervisning och stimulera dem därtill. Utskottet förutsätter sålunda att såväl skolhuvudmännen som elever och föräldrar skall få information om de möjligheter som finns till undervisning i och på finska.
Mot bakgrund av de nu redovisade förhållandena anser utskottet att något särskilt uttalande av riksdagen beträffande undervisning i finska inte är påkallat, varför motion 1994/95:Ub6 i denna del avstyrks. Skrivelsen i denna del bör läggas till handlingarna.
Vad gäller fristående finskspråkiga skolor vill utskottet anföra följande.
Riksdagen har tidigare behandlat motioner med förslag att ge det finska språket en starkare ställning. Utskottet behandlade senast hösten 1992 (bet. 1992/93:UbU1 s. 18) förslag att på olika sätt söka stärka finska språket i skolan och hänvisade då bl.a. till de möjligheter som redan finns att anordna finskspråkig undervisning i såväl det offentliga skolväsendet som i fristående skolor.
Vad gäller förekomsten av fristående skolor för finskspråkiga elever vill utskottet påminna om riksdagens beslut (prop. 1990/91:115, bet. UbU17, rskr. 357; prop. 1991/92:95, bet. UbU22, rskr. 346) att kommunerna fr.o.m. verksamhetsåret 1992/93 skall fördela sina resurser för skolan till såväl kommunala som fristående skolor på grundskolenivå på ett sådant sätt att elever och föräldrar skall kunna välja skola i så stor utsträckning som möjligt. Av rapporten från arbetsgruppen för stärkande av det finska språkets ställning i Sverige framgår att det under läsåret 1993/94 fanns fem fristående sverigefinska skolor och att ytterligare sådana skolor planeras.
Utskottet erinrar i sammanhanget om att riksdagen under föregående riksmöte begärde av regeringen att frågan om elevers och föräldrars inflytande i skolan skulle bli föremål för en allsidig belysning genom en utredning (bet. 1993/94:UbU1 s. 35, rskr. 82). Utskottet har erfarit att en särskild utredare inom Utbildningsdepartementet har i uppdrag att göra en sådan översyn. Arbetet beräknas vara avslutat vid utgången av år 1994.
Utskottet konstaterar att kommunerna har det yttersta ansvaret för de finskspråkiga elevernas språkliga och kunskapsmässiga utveckling. Kommunerna får sålunda inte undandra sig ansvaret att anordna finskspråkig undervisning eller undervisning i finska i form av hemspråk eller B-språk.
Utskottet instämmer i vad som anförts i motion 1994/95:Ub5 yrkande 2. En fristående skola är i vissa fall ett alternativ till den undervisning som erbjuds i den kommunala skolan. Kommunerna kan emellertid inte fritas från sitt ansvar genom att hänvisa föräldrar och elever till möjligheten att starta egna finskspråkiga skolor.
Utskottet föreslår att riksdagen med anledning av motion 1994/95:Ub5 yrkande 2 och med avslag på motion 1994/95:Ub6, i denna del, som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet ovan anfört om kommunernas ansvar för de finskspråkiga elevernas språkliga och kunskapsmässiga utveckling. Samtidigt bör regeringens skrivelse i denna del läggas till handlingarna.
Enligt motion 1994/95:Ub4 (kds) yrkande 2 behövs det inte längre någon försöksverksamhet med tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i grundskolan. I stället bör det införas regler som anger under vilka omständigheter kommunerna är skyldiga att anordna tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan. Skolverket bör enligt motionären få i uppdrag att utforma förslag till timplan för sådan undervisning.
Utskottet vill med anledning av motionen anföra följande.
I förordningen (SKOLFS 1991:25) om pedagogisk utvecklingsverksamhet för finskspråkiga elever finns bestämmelser om försöksverksamhet med tvåspråkig undervisning på högstadiet. Skolverket beslutar om villkoren för och omfattningen av verksamheten. Skolverket beslutar även om särskilt statsbidrag för kostnader för genomförande av verksamheten. Syftet med verksamheten är att genom ett systematiskt utvecklings- och uppföljningsarbete med särskild inriktning på kvalitetsfrågor i den tvåspråkiga undervisningen utveckla metoder, modeller och material som främjar aktiv tvåspråkighet och allsidig personlighetsutveckling. Verksamheten bedrivs i totalt 18 kommuner.
På Skolverkets uppdrag utvärderas för närvarande denna försöksverksamhet av Högskolan i Luleå. En första lägesrapport har avlämnats, På väg mot aktiv tvåspråkighet, som är en utvärdering av det pedagogiska klimatet i utvecklingsarbetet för finskspråkiga elever i grundskolan i 18 kommuner. Skolverket har givit ut en förkortad version av forskningsrapporten (Skolverkets rapport nr 41). Av rapporterna framgår bl.a. att verksamheten har varit framgångsrik. Konkreta resultat som rapporteras från olika projekt talar t.ex. om förändringar av elevers studieval i för eleverna positiv riktning, ökad skrivlust hos elever och säkrare språkbehandling, förstärkt tvåspråkighet samt bättre samverkan med lärare. I rapporten pekas emellertid också på att det finska språkets särställning inte finns klart uttalad i kommunernas skolplaner. Utvärderingen fortsätter och Skolverket planerar en slutrapport under år 1995.
Den i regeringsskrivelsen åberopade arbetsgruppen berör i sin rapport denna försöksverksamhet och understryker vikten av att försöksverksamhet får fortsätta att utvecklas och att man på flera håll provar denna modell för att förbättra undervisningen för finskspråkiga elever. Arbetsgruppen föreslår därför att regeringen ger kommunerna rätt att inrätta tvåspråkiga klasser för finskspråkiga elever i hela grundskolan och att regeringen fastställer en ramtimplan härför.
Av skrivelsen framgår, som redan angetts, att regeringen har för avsikt att införa en möjlighet att anordna en tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan.
Utskottet ser positivt på den försöksverksamhet som i dag bedrivs med tvåspråkig undervisning och noterar med tillfredsställelse regeringens avsikt i vad gäller tvåspråkig undervisning. Utskottet är däremot inte berett att redan nu föreslå att en skyldighet införs för kommunerna att anordna sådan undervisning, inte minst mot bakgrund av att det alltjämt pågår en vetenskaplig utvärdering av verksamheten. Utskottet utgår emellertid från att regeringen kommer att fastställa timplan för den aktuella undervisningen.
Med det anförda avstyrker utskottet motionsyrkandet och föreslår att riksdagen lägger regeringens skrivelse i nu berörd del till handlingarna.
Radio- och TV-sändningar för de finskspråkiga i Sverige
Två motioner tar upp frågan om finskspråkig radio- och TV-verksamhet.
I motion 1994/95:Ub4 (kds) yrkande 3 framhålls att regeringen vid utformandet av ett nytt förslag till avtal mellan staten och Sveriges Radio AB (SR) bör ålägga radioföretaget att införa en finskspråkig fullservicekanal. Även i motion 1994/95:Ub5 (s) yrkande 3 anförs att det är viktigt att regeringen ålägger SR att införa en finskspråkig kanal när den nya digitala sändningstekniken är klar.
Arbetsgruppen konstaterar i sin rapport att de finskspråkiga sändningarna i radio och TV, genom sin omfattning och med hänsyn till de historiska banden mellan Finland och Sverige, intar en särställning gentemot sändningar på andra invandrar- och minoritetsspråk. Införandet av en finskspråkig fullservicekanal i SR skulle enligt arbetsgruppen stärka det finska språkets ställning i Sverige. Dels skulle en heltäckande radioservice bättre betjäna lyssnarna, dels skulle det visa för den svenska allmänheten att de finskspråkiga lyssnarna är en så betydande del av den svenska befolkningen att de bedöms ha behov av egen och omfattande radioservice. Av rapporten framgår vidare att man inom SR för närvarande utreder möjligheterna att starta en finskspråkig kanal. Ett sådant projekt skulle kunna genomföras i samband med införandet av ny digital sändningsteknik.
Regeringen anför i skrivelsen att projektet med en finskspråkig fullservicekanal är intressant. Regeringen menar att frågor om radio och TV för de finskspråkiga i Sverige kan aktualiseras i samband med att nya avtal skall slutas mellan staten och SR den 1 januari 1997.
Kulturutskottet har inkommit med ett yttrande över skrivelsen i denna del jämte motionerna i fråga (bilaga till detta betänkande).
Kulturutskottet pekar på att verksamheten vid SR bl.a. regleras genom avtal mellan staten och programföretaget. Nu gällande fyraåriga avtal, som träffades efter riksdagens beslut våren 1992, löper ut den 31 december 1996 (prop. 1991/92:140, bet. KrU28, rskr. 329). Kulturutskottet konstaterar att införandet av den digitala tekniken DAB (Digital Audio Broadcasting) kommer att medföra stora förändringar för radio- och TV-sändningarna. Tekniken förväntas innebära såväl betydligt fler frekvenser som bättre ljudkvalitet. Enligt kulturutskottets mening är det naturligt att frågan om införande av en finskspråkig radiokanal inom SR närmare övervägs, när de ekonomiska och tekniska förutsättningarna klarlagts. Detta bör kunna ske senast i samband med beredningen av ett nytt avtal. Kulturutskottet anser dock inte att riksdagen nu bör göra något uttalande i denna fråga utan föreslår att utbildningsutskottet avstyrker de här aktuella motionsyrkandena.
Utbildningsutskottet anser, mot bakgrund av de förhållanden som beskrivits i de föregående, att riksdagen bör kunna utgå från att regeringen kommer att bevaka de finskspråkiga intressena då nya avtal skall slutas på radio- och TV-området. Utbildningsutskottet anser därför att riksdagen bör avslå motionerna 1994/95:Ub4 yrkande 3 och 1994/95:Ub5 yrkande 3. Skrivelsen i denna del bör läggas till handlingarna.
I motion 1994/95:Ub5 (s) yrkande 4 framhålls att det är viktigt att förbättra finländska TV-sändningar i Sverige genom att inom Nordiska rådet lösa föreliggande upphovsrättsliga problem. Ett positivt resultat skulle, menar motionärerna, få stor betydelse för det finska språkets ställning i Sverige.
I skrivelsen omtalar regeringen att Nordiska ministerrådet, som fått i uppdrag att utreda förutsättningarna för en ökad spridning av nordisk grannlands-TV, också arbetar för att lösa upphovsrättsliga problem. Enligt regeringen kan ett positivt resultat av detta arbete få stor betydelse för det finska språkets ställning i Sverige.
Kulturutskottet framhåller i sitt yttrande, att ett ökat nordiskt samarbete på TV-området enligt kulturutskottets uppfattning skulle få stor betydelse såväl för finska språket som för övriga berörda språk. En förutsättning för ett sådant ökat samarbete är att de upphovsrättsliga ersättningsfrågorna kan lösas. Resultatet av det pågående utredningsarbetet inom Nordiska ministerrådet förväntas, enligt vad kulturutskottet har inhämtat, föreligga i slutet av år 1994. Enligt kulturutskottet bör riksdagen i avvaktan härpå inte vidta någon åtgärd i den i motion 1994/95:Ub5 yrkande 4 upptagna frågan.
Vad särskilt gäller de upphovsrättsliga frågorna noterar utbildningsutskottet att regeringen uppmärksammat och avser att driva dessa frågor. Mot bakgrund härav, och av vad kulturutskottet inhämtat om det pågående utredningsarbetet inom Nordiska ministerrådet, anser utbildningsutskottet att riksdagen skall avslå förevarande motionsyrkande och lägga regeringens skrivelse i denna del till handlingarna.
Utskottet föreslår att riksdagen lägger regeringens skrivelse om det finska språkets ställning i Sverige till handlingarna även i den del den inte behandlats i det föregående.
Hemställan
Utskottet hemställer
1. beträffande Europarådskonventionen om regional- och minoritetsspråk att riksdagen med avslag på motionerna 1994/95:Ub4 yrkande 1, 1994/95:Ub5 yrkande 1 och 1994/95:Ub6 i denna del lägger regeringens skrivelse i motsvarande del till handlingarna,
2. beträffande undervisning i finska att riksdagen med avslag på motion 1994/95:Ub6 i denna del lägger regeringens skrivelse i motsvarande del till handlingarna,
3. beträffande fristående finskspråkiga skolor att riksdagen med anledning av motion 1994/95:Ub5 yrkande 2 och med avslag på motion 1994/95:Ub6 i denna del som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört och lägger regeringens skrivelse i motsvarande del till handlingarna,
res. 1 (m, c, fp, kds)
4. beträffande tvåspråkig undervisning i grundskolan för finskspråkiga elever att riksdagen med avslag på motion 1994/95:Ub4 yrkande 2 lägger regeringens skrivelse i denna del till handlingarna,
res. 2 (kds)
5. beträffande finskspråkig fullservicekanal att riksdagen med avslag på motionerna 1994/95:Ub4 yrkande 3 och 1994/95:Ub5 yrkande 3 lägger regeringens skrivelse i denna del till handlingarna,
6. beträffande TV-sändningar på finska att riksdagen med avslag på motion 1994/95:Ub5 yrkande 4 lägger regeringens skrivelse i denna del till handlingarna,
7. beträffande finska språkets ställning i Sverige i övrigt att riksdagen lägger regeringens skrivelse till handlingarna i den mån den inte behandlats under momenten ovan.
Stockholm den 1 december 1994
På utbildningsutskottets vägnar
Berit Löfstedt
I beslutet har deltagit: Berit Löfstedt (s), Beatrice Ask (m), Bengt Silfverstrand (s), Eva Johansson (s), Jan Björkman (s), Rune Rydén (m), Ingegerd Wärnersson (s), Andreas Carlgren (c), Agneta Lundberg (s), Ulf Melin (m), Margitta Edgren (fp), Torgny Danielsson (s), Britt-Marie Danestig-Olofsson (v), Tomas Eneroth (s), Hans Hjortzberg-Nordlund (m), Gunnar Goude (mp) och Inger Davidson (kds).
Reservationer
1. Fristående finskspråkiga skolor (mom. 3)
Beatrice Ask (m), Rune Rydén (m), Andreas Carlgren (c), Ulf Melin (m), Margitta Edgren (fp), Hans Hjortzberg-Nordlund (m) och Inger Davidson (kds) anser
dels att den del av utskottets yttrande som på s. 7 börjar med "Utskottet instämmer" och slutar med "till handlingarna." bort ha följande lydelse:
Utskottet anser, i likhet med vad som anförs i motion 1994/95:Ub6 i denna del, att det är angeläget att värna om de fristående finskspråkiga skolor som nu vuxit fram i flera av landets kommuner. Utskottet instämmer också i uppfattningen som kommer till uttryck i regeringens skrivelse, nämligen att möjligheten att starta och driva fristående finskspråkiga skolor är en av de enskilt viktigaste insatserna för det finska språkets utveckling. De ekonomiska villkoren för dessa skolor måste därför enligt utskottets mening tryggas.
Vad utskottet här anfört bör riksdagen med bifall till motion 1994/95:Ub6 i denna del och med avslag på motion 1994/95:Ub5 yrkande 2 som sin mening ge regeringen till känna. Skrivelsen i denna del bör läggas till handlingarna.
dels att moment 3 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse:
3. beträffande fristående finskspråkiga skolor att riksdagen med bifall till motion 1994/95:Ub6 i denna del och med avslag på motion 1994/95:Ub5 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört samt lägger regeringens skrivelse i denna del till handlingarna,
2. Tvåspråkig undervisning i grundskolan för finskspråkiga elever (mom. 4)
Inger Davidson (kds) anser
dels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjar med "Utskottet ser" och slutar med "till handlingarna." bort ha följande lydelse:
Utskottet konstaterar att den försöksverksamhet med tvåspråkig undervisning i grundskolan som hittills bedrivits har utfallit väl.
Dessutom finns fungerande, väl dokumenterad tvåspråkig undervisning i många länder. Ytterligare försök kan inte tillföra kunskap som är väsentlig för att riksdagen skall kunna fatta beslut. Därför bör det nu införas bestämmelser som anger under vilka omständigheter kommunerna är skyldiga att anordna tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan. Skolverket bör få i uppdrag att utforma förslag till timplan för sådan tvåspråkig undervisning i grundskolan.
Riksdagen bör med bifall till motion 1994/95:Ub4 yrkande 2 som sin mening ge regeringen till känna vad utskottet här anfört om skyldighet att anordna tvåspråkig undervisning för finskspråkiga elever i hela grundskolan samt lägga skrivelsen i berörd del till handlingarna.
dels att moment 4 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse:
4. beträffande tvåspråkig undervisning i grundskolan för finskspråkiga elever att riksdagen med bifall till motion 1994/95:Ub4 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört samt lägger skrivelsen i denna del till handlingarna,
Särskilt yttrande
Europarådskonventionen om regional- och minoritetsspråk (mom. 1)
Andreas Carlgren (c) anför:
Jag ställer mig bakom vad utskottet har anfört om en parlamentarisk beredning beträffande Europarådskonventionen om regional- och minoritetsspråk. Men jag vill ändå markera min mening att Sverige snarast möjligt skall ansluta sig till konventionen.
Kulturutskottets yttrande
1994/95:KrU2y
Bilaga
Finska språkets ställning i Sverige
Till utbildningsutskottet
Utbildningsutskottet har den 25 oktober 1994 beslutat bereda kulturutskottet tillfälle att yttra sig över regeringens skrivelse 1994/95:1 Finska språkets ställning i Sverige jämte motionerna 1994/95:Ub4, 1994/95:Ub5 och 1994/95:Ub6.
Kulturutskottet yttrar sig i det följande över motionerna 1994/95:Ub4 yrkande 3 och 1994/95:Ub5 yrkandena 3 och 4.
Utskottet
I skrivelse 1994/95:1 lämnar regeringen en redogörelse för sin bedömning och sina ställningstaganden i fråga om det finska språkets ställning i Sverige. Olika anordningar som finns främst inom utbildnings- och kulturområdet och vars syfte är att stödja det finska språket och den sverigefinska kulturens fortlevnad redovisas. Regeringens ställningstagande innebär att det finska språkets särställning i det svenska samhället slås fast. Regeringen anser att denna särställning bör beaktas på olika nivåer och områden i det svenska samhället.
I skrivelsen anförs att en idégrupp inom Sveriges Radio AB föreslagit att en finskspråkig fullservicekanal skall införas, något som skulle kunna förverkligas i samband med införandet av ny digital sändningsteknik. Regeringen som finner denna tanke intressant anför att frågor om radio och TV för de finskspråkiga i Sverige också kan aktualiseras i samband med att nya avtal skall slutas inför den 1 januari 1997.
Vidare redovisas i skrivelsen att den digitala tekniken ökar möjligheterna till sändningar av television och kan förbättra möjligheterna att sprida grannlands-TV, däribland finländska kanaler. Nordiska ministerrådet arbetar för att lösa upphovsrättsliga problem. Enligt regeringen kan ett positivt resultat som frukt av detta arbete få stor betydelse för det finska språkets ställning. Regeringen avser att driva denna fråga.
Kulturutskottet har vid olika tillfällen framhållit att den finskspråkiga gruppen intar en särställning bland de språkliga minoriteterna i Sverige. Denna särställning har sin grund dels i de historiska banden mellan Sverige och Finland, dels i gruppens storlek (se bl.a. bet. 1991/92:KrU28 s. 28). Utskottet har också vid ett flertal tillfällen behandlat frågor som rör den tornedalsfinska befolkningen i Sverige och därvid uttalat att det är angeläget att de ansträngningar som görs för att bevara kulturen och språket i Tornedalen får ett aktivt stöd från ansvariga myndigheter (se bl.a. bet. 1993/94:KrU6 s. 7). Utskottet intar alltjämt samma ståndpunkt i dessa frågor och delar således regeringens syn att det finska språkets särställning bör beaktas på olika nivåer och områden i det svenska samhället.
I två motionsyrkanden tas frågan om införande av en finsk radiokanal upp. Motionärerna bakom motion Ub5 (s) anser att Sveriges Radio AB (SR) bör åläggas att införa en finskspråkig kanal när den nya sändningstekniken är klar och då ett nytt avtal skall träda i kraft år 1997 (yrkande 3). Liknande krav framställs i yrkande 3 i motion Ub4 (kds).
Verksamheten vid SR regleras bl.a. genom avtal mellan staten och programföretaget. Nu gällande fyraåriga avtal, som träffades efter riksdagens beslut våren 1992, avser perioden den 1 januari 1993--31 december 1996 (prop. 1991/92:140, bet. 1991/92:KrU28, rskr. 1991/92:329). Enligt avtalet skall SR sända ljudradioprogram i fyra rikstäckande kanaler, varav en kanal även skall ha regional täckning, samt tilläggstjänster i den utsträckning som behövs för programverksamheten. SR får inte ta flera frekvenser i FM-bandet i anspråk för sina sändningar än dem som Sveriges Riksradio AB och Sveriges Lokalradio AB använde under huvuddelen av år 1992 (5 § avtalet).
SR har nyligen i en skrivelse till Kulturdepartementet uttryckt en önskan om att snarast få ta den nya tekniken i reguljärt bruk. I skrivelsen nämns att de praktiska och ekonomiska förutsättningarna för en finsk radiokanal för närvarande utreds inom SR. SR:s styrelse kommer att besluta i frågan inom några månader. Handlingsberedskap finns för att med digital radioteknik starta en särskild finsk kanal med avsevärt större utbud än vad som kan erbjudas inom ramen för dagens frekvenstillgång. En sådan utökning bygger bl.a. på ett utbyte av program med det finska radioföretaget Oy Yleisradio Ab (YLE). Den finska kanalen kan för SR:s del med nu kända förutsättningar starta 6--8 månader efter besked om erforderliga sändare.
Kulturutskottet konstaterar att införandet av den digitala radiotekniken DAB (Digital Audio Broadcasting) kommer att medföra stora förändringar för radio- och TV-sändningarna. Tekniken förväntas innebära bl.a. en bättre frekvensekonomi med tillgång till betydligt fler frekvenser än i dag. Vidare kommer brus och störningar som kan förekomma i dagens sändningar att elimineras.
När de tekniska och ekonomiska förutsättningarna klarlagts är det enligt kulturutskottets mening naturligt att frågan om införande av en finskspråkig radiokanal inom SR närmare övervägs. Detta bör kunna ske senast i samband med beredningen av ett nytt avtal mellan staten och SR. Utskottet anser sig kunna förutsätta att så sker. Riksdagen bör dock inte nu göra något uttalande i denna fråga. Utbildningsutskottet bör med hänvisning till det anförda avstyrka de här aktuella motionsyrkandena.
Motionärerna bakom motion Ub5 (s) anser att det är viktigt att förbättra finska TV-sändningar i Sverige genom att inom Nordiska rådet lösa upphovsrättsliga problem. Ett positivt resultat skulle -- menar motionärerna -- få stor betydelse för det finska språkets ställning i Sverige (yrkande 4).
Utskottet vill inledningsvis erinra om det utbyte av TV-sändningar mellan Sverige och Finland som äger rum sedan år 1986 och som innebär att finländska TV-program kan tillhandahållas dels via marksändningar över Storstockholmsområdet, dels via fiberoptiskt nät i 24 orter i landet där kabelmottagning är möjlig. Medel för de tekniska och upphovsrättsliga kostnaderna anvisas över elfte huvudtiteln, anslaget Utbyte av TV-sändningar mellan Sverige och Finland.
Inom Nordiska rådet har frågan om upphovsrättslig ersättning vid distribution av TV-program behandlats. Ett förslag, innebärande att rundradiobolagen skulle erlägga upphovsrättslig ersättning även för de sändningar som förmedlas till övriga nordiska länder, avvisades av Nordiska rådets kulturutskott år 1992 bl.a. med hänvisning till det orättvisa i att hela den potentiella TV-publiken skulle tvingas betala upphovsrättsliga kostnader för program som endast ses av en begränsad del av TV-tittarna. Ersättningar till de konstnärligt verksammma samt till öviga rättighetshavare borde, menade utskottet, vara direkt relaterade till det faktiska utnyttjandet av deras insatser (Nordiska rådets rådsförhandlingar från 40:e sessionen 1992).
Frågan om nordiskt TV-samarbete behandlades även våren 1994 av Nordiska rådets kulturutskott. Utskottet uttalade då att det hade stora förväntningar på ökad grannlandsspridning och produktionssamarbete på TV-området inom det nordiska kultursamarbetets ram. Utskottet menade att de höga upphovsrättsliga kostnaderna inom Norden utgör ett direkt hinder för nordiskt TV-samarbete. Problemet borde lösas snarast. Vidare framhölls att det nordiska språksamarbetet är enastående i världen men att den nordiska språkpolitiken borde få en ännu klarare inriktning och större genomslagskraft. Målsättningen med det nordiska språksamarbetet måste bl.a. vara att öka förståelsen mellan de skandinaviska språken. Detta måste ses i samband med andra samarbetsområden, bl.a. ett kraftigt ökat nordiskt TV-samarbete (Nordiska rådets rådsförhandlingar från 44:e sessionen 1994).
Nordiska ministerrådet har fått i uppdrag att utreda förutsättningarna för en ökad spridning av nordisk grannlands-TV och ett ökat samarbete mellan TV-bolagen. Även rättighetsfrågorna berörs i detta sammanhang.
Enligt kulturutskottets uppfattning skulle ett ökat nordiskt samarbete på TV-området få stor betydelse såväl för finska språket som för övriga berörda språk. En förutsättning för ett sådant ökat samarbete är att de upphovsrättsliga frågorna kan lösas. Resultatet av det pågående utredningsarbetet inom Nordiska ministerrådet förväntas -- enligt vad kulturutskottet har inhämtat -- föreligga i slutet av år 1994. Enligt kulturutskottet bör riksdagen i avvaktan härpå inte vidta någon åtgärd i den i motionsyrkandet upptagna frågan. Motionsyrkandet bör därför inte föranleda någon åtgärd av riksdagen (Ub5 yrkande 4).
Stockholm den 15 november 1994
På kulturutskottets vägnar
Åke Gustavsson
I beslutet har deltagit: Åke Gustavsson (s), Elisabeth Fleetwood (m), Anders Nilsson (s), Leo Persson (s), Stig Bertilsson (m), Ingegerd Sahlström (s), Björn Kaaling (s), Lennart Fridén (m), Carl-Johan Wilson (fp), Monica Widnemark (s), Charlotta L Bjälkebring (v), Agneta Ringman (s), Jan Backman (m), Ewa Larsson (mp), Fanny Rizell (kds), Nils-Erik Söderqvist (s) och Andreas Carlgren (c).