Stärkt skydd för ensamkommande barn
Betänkande 2004/05:LU26
Lagutskottets betänkande2004/05:LU26
Stärkt skydd för ensamkommande barn
Sammanfattning I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2004/05:136 Stärkt skydd för ensamkommande barn jämte tre motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen lägger regeringen fram förslag till en ny lag om god man för barn som av flyktingskäl eller andra skäl kommer ensamma till Sverige och söker uppehållstillstånd här (ensamkommande barn). Lagförslagen, som syftar till att stärka skyddet för sådana barn, omfattar även barn som av motsvarande skäl kommit till Sverige och som blivit ensamma under vistelsen i landet. Innebörden av den föreslagna lagen är att sådana barn skyndsamt skall kunna förses med en god man som träder i både barnets förmyndares och vårdnadshavares ställe. Den föreslagna lagen innehåller också bestämmelser om när godmanskapet skall upphöra. Vidare föreslås en ny grund för utseende av särskild vårdnadshavare enligt föräldrabalken, nämligen att barnets föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden. Lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 juli 2005. Utskottet föreslår att riksdagen antar lagförslagen och avslår samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns sex reservationer.
Utskottets förslag till riksdagsbeslut 1. Godmanskapets omfattning Riksdagen avslår motion 2004/05:L27 yrkande 1. Reservation 1 (m, kd) 2. 24-timmarsfrist Riksdagen avslår motionerna 2004/05:L26 yrkande 1 och 2004/05:L27 yrkande 3. Reservation 2 (m, fp, kd, c) 3. Kommunernas beredskap Riksdagen avslår motion 2004/05:L28 yrkande 1. Reservation 3 (c) 4. Utdrag ur belastningsregistret Riksdagen avslår motionerna 2004/05:L26 yrkande 2, 2004/05:L27 yrkande 4 och 2004/05:L28 yrkande 2. Reservation 4 (m, fp, kd, c) 5. Antal förordnanden Riksdagen avslår motion 2004/05:L28 yrkande 3. Reservation 5 (c) 6. Tystnadsplikt Riksdagen avslår motion 2004/05:L27 yrkande 2. Reservation 6 (m, kd) 7. Lagförslagen Riksdagen antar regeringens förslag tilla. lag om god man för ensamkommande barn,b. lag om ändring i föräldrabalken,c. lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap,d. lag om ändring i utlänningslagen (1989:529).Därmed bifaller riksdagen proposition 2004/05:136. 8. Ansvaret för ensamkommande barn Riksdagen avslår motion 2004/05:L26 yrkande 3. Stockholm den 19 maj 2005 På lagutskottets vägnar Marianne Carlström Följande ledamöter har deltagit i beslutet: Marianne Carlström (s), Raimo Pärssinen (s), Jan Ertsborn (fp), Christina Nenes (s), Hillevi Larsson (s), Yvonne Andersson (kd), Tasso Stafilidis (v), Maria Hassan (s), Bertil Kjellberg (m), Rezene Tesfazion (s), Martin Andreasson (fp), Viviann Gerdin (c), Anneli Särnblad (s), Henrik von Sydow (m), Pia Nilsson (s), Johan Löfstrand (s) och Hillevi Engström (m).
Allmän bakgrund Gällande rätt Föräldrabalken skiljer mellan två ställföreträdarfunktioner för barn, nämligen vårdnad och förmynderskap. De grundläggande bestämmelserna härom finns i 6 respektive 10-12 kap. föräldrabalken. Den som har vårdnaden om ett barn har ett ansvar för barnets personliga förhållanden och skall se till att barnet får omvårdnad, trygghet och en god fostran. Barnets vårdnadshavare svarar även för att barnet får den tillsyn som behövs och skall bevaka att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnaden om ett barn består till dess barnet fyller 18 år eller dessförinnan gifter sig. Förmyndaren skall förvalta barnets tillgångar och företräda det i angelägenheter som rör tillgångarna. Förmyndaren företräder i övrigt barnet när det inte enligt lag skall göras av någon annan. Förmynderskapet består till dess att barnet fyller 18 år. Enligt huvudregeln i föräldrabalken står ett barn under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem. Föräldrarna eller den förälder som är barnets vårdnadshavare är normalt också förmyndare för barnet. I vissa fall skall dock en särskilt förordnad vårdnadshavare utses för barnet. Så skall ske om föräldrarna vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldiga till missbruk eller försummelse eller i övrigt på ett allvarligt sätt brister i omsorgen om barnet, om barnets föräldrar är döda eller om barnet stadigvarande vistats i ett familjehem och det är uppenbart bäst att denna ordning får bestå och att familjehemsföräldrarna tillerkänns vårdnaden. Den eller de som har förordnats särskilt som vårdnadshavare blir då också förmyndare för barnet. Om särskilda skäl talar för det skall dock någon annan än den särskilt förordnade vårdnadshavaren förordnas till förmyndare. Kan förmyndare - dvs. i regel föräldrarna - på grund av sjukdom eller av någon annan orsak inte utöva förmynderskapet skall överförmyndaren förordna en god man att i förmyndares ställe vårda barnets angelägenheter. God man skall även förordnas för barnet i vissa särskilda situationer, bl.a. då det är fråga om en rättshandling eller rättegång mellan den underårige och vårdnadshavaren eller om den underårige i annat fall har ett intresse som strider mot vårdnadshavarens. Bestämmelser om förmynderskap och godmanskap med internationell anknytning finns bl.a. i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. I de i ärendet aktuella delarna rörande förmynderskap utgår 1904 års lag från nationalitetsprincipen - dvs. den stat där den underårige är medborgare är i första hand behörig att anordna förmynderskap. För avgörande av frågan vem som är vårdnadshavare saknas lagstiftning som motsvarar bestämmelserna i 1904 års lag om förmynderskap i internationella förhållanden. Som huvudregel gäller dock att frågor om vårdnaden bedöms enligt lagen i den stat där barnet senast hade hemvist, förutom i de fall det finns ett vårdnadsavgörande som erkänns här. För en närmare redogörelse för regelverket på internationell nivå kan hänvisas till utskottets betänkande 1996/97:LU17 och propositionen avsnitt 4.1 och 5.2. Ensamkommande barn Av det totala antalet asylsökande som kommer till Sverige varje år är omkring en tredjedel barn. De flesta barnen kommer hit i sällskap med sina föräldrar. Många barn kommer emellertid till Sverige utan föräldrar eller andra förmyndare. Ofta kommer de i sällskap med andra vuxna anhöriga eller tillsammans med syskon. Det förekommer även att barn lämnas efter ankomsten till Sverige. Samtliga dessa barn brukar benämnas ensamkommande barn. Antalet asylsökande ensamkommande barn har under senare år varierat mellan omkring 350 och 550 barn per år. I början av 1990-talet var antalet ensamkommande barn avsevärt större, som mest omkring 1 500 barn år 1992. De flesta av barnen är i åldern 13-17 år. Omkring hälften av dem bor i s.k. eget boende, dvs. hos släktingar eller andra bekanta. Övriga bereds bostad inom Migrationsverkets barn- och ungdomsenheter. Ärendet och dess beredning Reglerna om förmynderskap m.m. i föräldrabalken ändrades på viktiga punkter med verkan fr.o.m. den 1 juli 1995. Ändringarna avsåg framför allt förmyndares, föräldrars och gode mäns förvaltning av egendom samt tillsyn över sådan förvaltning (prop. 1993/94:251, bet. 1994/95:LU3, rskr. 29). Våren 1997 beslutade riksdagen, med ikraftträdande den 1 juli 1997, vissa ändringar i föräldrabalken och lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Härigenom utökades möjligheterna att i förmyndares ställe förordna god man enligt föräldrabalken för ensamkommande utomnordiska barn (prop. 1996/97:113, bet. LU17, rskr. 244). I anslutning till det lagstiftningsarbete som föregick 1997 års lagändringar framfördes från skilda håll önskemål om att reglerna om ställföreträdarskap för ensamkommande barn borde ses över i vidare bemärkelse och även innefatta vårdnadsfrågan. I den då aktuella propositionen hänvisade regeringen till att denna fråga skulle behandlas inom ramen för en kommande utvärdering av den reform av förmynderskapslagstiftningen som riksdagen beslutat om hösten 1994 och som trädde i kraft den 1 juli 1995. I april 2002 gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att utvärdera bl.a. 1995 års förmynderskapsreform, Utredningen om förmyndare, gode män och förvaltare (dir. 2002:55). I utredningens uppdrag ingick även att följa upp 1997 års lagändringar och överväga om det behövdes ytterligare åtgärder för att stärka skyddet för ensamkommande barn. Utredningen redovisade sitt arbete i denna del i maj 2003 i delbetänkandet (SOU 2003:51) God man för ensamkommande flyktingbarn. Betänkandet har remissbehandlats och ligger till grund för lagförslagen i förevarande proposition. Regeringen föreslår - efter hörande av Lagrådet - att riksdagen antar det i propositionen framlagda förslaget till lag om god man för ensamkommande barn. Propositionen innehåller även förslag till ändringar i föräldrabalken, utlänningslagen (1989:529) och lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap. Regeringens förslag finns i bilaga 1 och lagförslagen i bilaga 2. Propositionen, som bygger på en överenskommelse mellan den socialdemokratiska regeringen och Vänsterpartiet, har föranlett tre motioner innehållande sammanlagt tio yrkanden. Förslagen i motionerna finns i bilaga 1. I ärendet har inkommit en skrivelse från överförmyndaren i Hallsbergs kommun. Propositionens huvudsakliga innehåll Innebörden av den i propositionen föreslagna nya lagen är att ett ensamkommande barn skyndsamt skall kunna förses med en god man som träder i både barnets förmyndares och vårdnadshavares ställe. Lagens tillämpningsområde omfattar dels barn som kommit till Sverige utan sina föräldrar eller annan vuxen person som trätt i föräldrarnas ställe, dels barn som blivit ensamma under sin vistelse här i landet. Beslut om förordnande av god man samt övriga beslut i anledning av godmanskapet skall, enligt lagförslaget, fattas av överförmyndaren i den kommun där barnet vistas efter ansökan av Migrationsverket eller socialnämnden. Överförmyndaren skall även kunna ta upp frågan självmant. Ett godmanskap skall upphöra om det ensamkommande barnets föräldrar förenar sig med barnet i Sverige, om barnet varaktigt lämnat Sverige, om det utses en särskilt förordnad vårdnadshavare för barnet eller om det är uppenbart att det inte längre behövs en god man. När barnet fyller 18 år skall godmanskapet alltid upphöra. Om barnet beviljas uppehållstillstånd skall en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare enligt föräldrabalken utses för barnet. För att detta skall vara möjligt även i de fall då barnets föräldrar inte är döda föreslås i föräldrabalken en ny grund för ett sådant förordnande, nämligen att barnets föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden om barnet. Den nya grunden är tillämplig även i rent nationella förhållanden. Lagstiftningen föreslås träda i kraft den 1 juli 2005.
Utskottets överväganden Allmänna överväganden I de ensamkommande barnens situation ligger att de vid sin ankomst hit saknar föräldrar eller andra för dem kända vuxna företrädare som kan ge dem trygghet, tillvarata deras intressen och hävda deras behov här i landet. Motsvarande gäller för de barn som av någon anledning blivit ensamma efter det att de kommit till Sverige. Barnen är därmed beroende av att det förordnas en ställföreträdare för dem. Som redovisats inledningsvis infördes år 1997 utökade möjligheter att förordna god man enligt 11 kap. 1 § föräldrabalken för ensamkommande barn. Så sker också regelmässigt när ett sådant barn uppmärksammas av svenska myndigheter. Den gode mannens uppgift är att i förmyndarens ställe vårda barnets angelägenheter. I uppdraget ligger att vårda barnets tillgångar och företräda barnet i angelägenheter som rör tillgångarna. Den gode mannen är däremot förhindrad att fatta beslut i frågor som rör barnets personliga förhållanden, såsom boende, skolgång samt hälso- och sjukvård. I likhet med regeringen anser utskottet att det är en brist i nuvarande lagstiftning att den gode mannens uppgifter huvudsakligen tar sikte på förmynderskapet och att det inte ges något klart svar på frågan om vem som skall företräda ett ensamkommande barn i spörsmål rörande vårdnaden, frågor som ofta torde vara av större betydelse för det enskilda barnet än frågor som har samband med förmynderskapet. För att den gode mannen på ett fullständigt sätt skall kunna sörja för barnets behov måste denne, enligt utskottets mening, få befogenhet att besluta även om sådant som normalt ankommer på barnets vårdnadshavare att råda över. Mot den nu angivna bakgrunden välkomnar utskottet den i propositionen föreslagna ordningen med en möjlighet att temporärt, till dess att frågan om uppehållstillstånd prövats, förordna en god man att i både förmyndarens och vårdnadshavarens ställe ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter. Om uppehållstillstånd sedan beviljas bör, som regeringen föreslagit, ställföreträdarskapet övergå i en mer permanent ordning genom att en särskilt förordnad vårdnadshavare utses för barnet enligt regleringen i föräldrabalken. Som regeringen funnit bör det nya godmansinstitutet regleras i en särskild lag. Utskottet hälsar också med tillfredsställelse den föreslagna nya grunden för förordnande av särskild vårdnadshavare enligt föräldrabalken. Förslaget möjliggör inte bara ett förordnande av vårdnadshavare för ensamkommande barn efter det att uppehållstillstånd meddelats, utan tillgodoser även ett klart uttalat behov som nuvarande lagstiftning inte tillgodoser, nämligen att det kan utses vårdnadshavare för barn vars föräldrar försvunnit i en naturkatastrof eller liknande men ännu inte kunnat dödförklaras. Med det anförda ställer sig utskottet bakom regeringens i propositionen framlagda lagförslag. Därmed övergår utskottet till att under skilda rubriker behandla de önskemål till framtida ändringar i lagstiftningen som lagts fram i motionerna. Godmanskapets omfattning Utskottets förslag i korthet Riksdagen bör avslå ett motionsyrkande vari förordas att den gode mannens uppdrag skall förtydligas. Jämför reservation 1 (m, kd). Propositionen I förslaget till lag om god man för ensamkommande barn anges att den gode mannens uppgift skall vara att i vårdnadshavares och förmyndares ställe ansvara för barnets personliga förhållanden och sköta dess angelägenheter (2 § första stycket). Vidare framgår av förslaget till ändringar i utlänningslagen att den gode mannen skall ansöka om uppehållstillstånd för barnet, om detta inte är uppenbart obehövligt (11 kap. 1 c §). Regeringen gör därutöver i propositionen vissa vägledande uttalanden rörande uppdragets närmare innebörd. Motionen I motion L27 av Inger René m.fl. (m) anförs att begreppet god man har kommit att bli en samlingsbeteckning för vitt skilda verksamheter och med tiden fått en tämligen vag innebörd för allmänheten. Det kan således, menar motionärerna, uppstå frågeställningar om godmanskapets omfattning. Uppdraget bör därför bli föremål för en mer preciserad reglering än vad som föreslås i propositionen. På så sätt skulle uppdraget bli tydligare och därmed mer rättssäkert för de berörda barnen. I motionen begärs ett tillkännagivande om att regeringen skall återkomma med ett lagförslag i enlighet med det anförda (yrkande 1). Utskottets ställningstagande I likhet med regeringen anser utskottet att det inte finns något påtagligt behov av att i lagtexten ytterligare tydliggöra vilka uppgifter den gode mannen närmare bestämt skall ha. Som påpekas i propositionen skulle en sådan precisering vara mindre lämplig, eftersom den kan leda till motsatsslut och därmed verka avhållande på den gode mannens beredskap att handla i en konkret situation. Lika litet som det finns anledning att i föräldrabalken detaljerat räkna upp en vårdnadshavares skyldigheter är det alltså, enligt utskottets mening, behövligt att i lagtexten exakt ange vad den gode mannens uppgift skall bestå i. Med det anförda föreslår utskottet att riksdagen skall avslå motion L27 yrkande 1. Skyndsam handläggning Utskottets förslag i korthet Riksdagen bör avslå motionsyrkanden som gäller dels införande av en 24-timmarsfrist inom vilken ett godmansförordnande skall ske, dels kommunernas beredskap för att ett förordnande kan ske skyndsamt. Jämför reservationerna 2 (m, fp, kd, c) och 3 (c). Propositionen I propositionen understryks vikten av att ett ärende om förordnande av god man handläggs skyndsamt. Någon uttrycklig tidsfrist inom vilken ett förordnande skall ske föreslås dock inte. I stället anges i den föreslagna lagtexten att ett förordnande skall ske så snart det är möjligt (3 § andra stycket). Motionerna I motion L26 av Yvonne Andersson m.fl. (kd) yrkas att riksdagen skall besluta om en ändring i 3 § andra stycket den föreslagna lagen om god man för ensamkommande barn så att det uttryckligen framgår att ett förordnande skall ske inom 24 timmar från barnets ankomst (yrkande 1). Inger René m.fl. (m) anser i motion L27 att tiden mellan barnets ankomst till Sverige och förordnandet av den gode mannen är så pass väsentlig för att barnet skall få ett säkert och humant bemötande att det bör införas en uttrycklig bestämmelse i lagtexten om att förordnandet skall ske inom 24 timmar från barnets ankomst till Sverige. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet härmed (yrkande 3). Viviann Gerdin m.fl. (c) begär i motion L28 ett tillkännagivande om vikten av att det finns tillräcklig beredskap inom kommunerna för att ensamkommande barn omedelbart kan förses med en god man när de uppmärksammas (yrkande 1). Utskottets ställningstagande Utskottet vill för sin del framhålla det angelägna i att ärenden om förordnande av god man för ensamkommande barn handläggs skyndsamt så att ett godmansförordnande kan ske så snart det är möjligt. Att i lagtexten föreskriva en uttrycklig tidsfrist inom vilken ett förordnande skall ske vore dock, som regeringen funnit, en mindre lämplig ordning. En sådan regel skulle rimligen inte kunna vara undantagslös och ett motsvarande syfte kan lika väl tillgodoses genom en allmänt hållen regel om en skyndsam handläggning. Därtill kommer att det inte är uteslutet att det kan förekomma enskilda fall då ett förordnande inom just 24 timmar inte är förenligt med barnets intressen. Som understryks i propositionen kan det också med olika enkla medel säkerställas att det finns förutsättningar för ett skyndsamt beslutsfattande, exempelvis genom i förväg upprättade förteckningar över personer som förklarat sig vara villiga att stå till förfogande som god man. Redan praktiska rutiner kan således skynda på förfarandet. I sammanhanget bör vidare påpekas att hänvisningen i 12 § den föreslagna lagen om god man för ensamkommande barn till 19 kap. föräldrabalken medför att det blir möjligt för överförmyndarnämnden att till enskild ledamot, ersättare eller tjänsteman delegera rätten att på nämndens vägnar fatta beslut om utseende av god man. En sådan delegationsmöjlighet kan, menar utskottet, starkt bidra till att ett godmansförordnande kan ske med nödvändig skyndsamhet. Enligt utskottets mening är det angeläget att regeringen noga följer utvecklingen vad gäller handläggningstiden i ärenden om förordnande av god man för ensamkommande barn i det fortsatta arbetet på området. Skulle det därvid visa sig att det krävs åtgärder för att nedbringa handläggningstiden förutsätter utskottet att regeringen tar initiativ till sådana åtgärder. Med det anförda föreslår utskottet att riksdagen avslår motionerna L26 yrkande 1 och L27 yrkande 3. När det så gäller spörsmålet som tas upp i motion L28 yrkande 1, kan utskottet inte se att det föreligger någon som helst motsättning mellan motionärerna och regeringen om vikten av att kommunerna har en god beredskap för att skyndsamt kunna förordna god man för ensamkommande barn. Något uttalande från riksdagens sida i saken kan inte anses påkallat, och utskottet föreslår att riksdagen avslår motionsyrkandet. Den gode mannens lämplighet Utskottets förslag i korthet Riksdagen avslår motionsyrkanden med krav på införande av en möjlighet för överförmyndaren att begära utdrag ur Rikspolisstyrelsens belastningsregister. Riksdagen avslår även ett yrkande med en begäran om ett uttalande från riksdagens sida om att en god man inte samtidigt skall ansvara för alltför många barn. Jämför reservationerna 4 (m, fp, kd, c) och 5 (c). Bakgrund Bestämmelser om Rikspolisstyrelsens belastningsregister finns i lagen (1998:620) om belastningsregister. Enligt 6 § skall personuppgifter ur registret lämnas ut om det begärs av bl.a. myndigheter i den utsträckning som regeringen föreskriver eller för ett särskilt fall ger tillstånd till. Sådana föreskrifter finns i förordningen (1999:1134) om belastningsregister. Det finns i dag ingen möjlighet för överförmyndaren att i ärenden om förordnande av god man begära utdrag ur registret. Propositionen I propositionen föreslås att en god man för ensamkommande barn skall uppfylla de krav som ställs på en god man enligt 11 kap. 11 och 12 §§ föräldrabalken. Den gode mannen skall således vara rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig. Därutöver skall överförmyndare, enligt lagförslaget, vid förordnandet fästa särskild vikt vid den utsatta situation som barnet befinner sig i (4 §). Några ytterligare krav bör inte, anser regeringen, tas in i lagtexten. Enligt vad som anförs i propositionen kan det emellertid skapas förutsättningar för att även på andra sätt säkerställa lämpligheten hos den som utses till god man för ett ensamkommande barn. Sålunda bereds för närvarande inom Regeringskansliet frågan om det bör införas en möjlighet för överförmyndaren att begära utdrag ur belastningsregistret och hur en sådan möjlighet i så fall bör begränsas. Motionerna I motion L26 av Yvonne Andersson m.fl. (kd) begärs ett tillkännagivande om att överförmyndaren bör ges rätt att begära utdrag ur Rikspolisstyrelsens belastningsregister i ärenden om förordnande av god man för ensamkommande barn (yrkande 2). Motionsyrkanden med motsvarande innebörd finns även i motionerna L27 av Inger René m.fl. (m) (yrkande 4) och L28 av Viviann Gerdin m.fl. (c) (yrkande 2). I motion L28 understryker vidare Viviann Gerdin m.fl. (c) det angelägna i att det vid förordnandet av en god man beaktas att denne inte samtidigt kommer att ansvara för fler barn än vad som är lämpligt med tanke på den extra uppmärksamhet som barnen kräver. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda (yrkande 3). Utskottets ställningstagande Som redovisats bereds för närvarande inom Regeringskansliet frågan om införande av en möjlighet för överförmyndaren att i ärenden om förordnande av god man för ensamkommande barn begära utdrag ur belastningsregistret. Enligt vad utskottet har erfarit bedrivs arbetet med den inriktningen att en sådan möjlighet skall införas och att erforderliga förordningsändringar skall kunna beslutas i samband med att den nu föreslagna lagstiftningen träder i kraft. Utskottet ser med tillfredsställelse på detta arbete, som ligger helt i linje med motionsönskemålen. Någon riksdagens åtgärd är således inte påkallad med anledning av motionerna L26 yrkande 2, L27 yrkande 4 och L28 yrkande 2, som därför bör avslås. När det sedan gäller den frågeställning som tas upp i motion L28 yrkande 3 erinrar utskottet om att regeringen i propositionen framhållit att det vid den lämplighetsprövning som i dag sker vid förordnande av god man - och som skall ske även i fråga om gode män för ensamkommande barn - ankommer på överförmyndaren att se till att den som förordnas verkligen har förutsättningar att klara av uppdraget. En mycket viktig omständighet att beakta därvid är, anförs det i propositionen, om den som skall utses redan har så många uppdrag att han eller hon skulle få svårt att sköta även det nya uppdraget. Om så är fallet bör vederbörande givetvis inte förordnas. Utskottet har för sin del ingen annan uppfattning än vad regeringen givit uttryck för i motionsspörsmålet och kan inte heller finna annat än att motionärerna är väl tillgodosedda genom nu redovisade uttalanden. Motion L28 yrkande 3 bör därför avslås. Tystnadsplikt Utskottets förslag i korthet Riksdagen bör avslå ett motionsyrkande om införande av tystnadsplikt för den gode mannen. Jämför reservation 6 (m, kd). Propositionen I propositionen gör regeringen bedömningen att det inte bör införas bestämmelser om tystnadsplikt för en god man för ensamkommande barn. Motionerna I motion L27 av Inger René m.fl. (m) anförs att införandet av en tystnadsplikt för den gode mannen starkt skulle bidra till att skapa en förtroendefull relation mellan den gode mannen och barnet. Utan ett sådant förtroende finns risken, menar motionärerna, att uppgifter som har betydelse i asylutredningsprocessen inte kommer fram. I motionen begärs ett tillkännagivande som går ut på att regeringen skall återkomma med ett lagförslag om tystnadsplikt för den gode mannen (yrkande 2). Utskottets ställningstagande Utskottet konstaterar att ett förordnande som god man enligt föräldrabalken för närvarande inte innebär att den gode mannen - trots sina känsliga uppgifter - omfattas av någon tystnadsplikt. Det är också att märka att den gode mannen träder i stället för barnets föräldrar, som i denna egenskap inte heller dessa omfattas av någon tystnadsplikt. Som framhållits av regeringen bör den nya regleringen om företrädare för ensamkommande barn så långt som möjligt bygga på och ansluta till föräldrabalkens ställföreträdarformer. Något bärkraftigt skäl att i fråga om tystnadsplikt avvika härifrån har inte framkommit. Mot den nu angivna bakgrunden bör det således inte införas några särskilda regler om tystnadsplikt för den som utses att vara god man för ensamkommande barn. Utskottet vill dock, i likhet med regeringen, understryka att det i uppdragets natur givetvis ligger att den gode mannen inte bör föra vidare något som barnet har berättat i förtroende eller föra vidare känslig information som kan skada barnet. Med det anförda föreslår utskottet att riksdagen avslår motion L27 yrkande 2. Ansvaret för ensamkommande barn Utskottets förslag i korthet Riksdagen bör avslå ett motionsyrkande som gäller vem - staten eller kommunerna - som skall ha ansvaret för de ensamkommande barnen. Bakgrund Ansvaret för mottagandet av asylsökande i Sverige ligger i dag i huvudsak på staten enligt vad som följer av lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Vad gäller asylsökande ensamkommande barn är ansvaret delat mellan Migrationsverket och kommunerna. I februari 2002 gav regeringen Migrationsverket och Socialstyrelsen i uppdrag att lägga fram förslag i syfte att förbättra mottagandet av de ensamkommande barnen. Uppdraget redovisades i juni 2002 i en rapport till regeringen. En interdepartemental arbetsgrupp inom Regeringskansliet har därefter ansvarat för beredningen av frågan om vem som fortsättningsvis skall ansvara för mottagandet av de ensamkommande barnen. Arbetsgruppen har i departementspromemorian (Ds 2004:54) Mottagandet av barn från annat land som kommer till Sverige utan medföljande vårdnadshavare (s. k. ensamkommande barn) föreslagit bl.a. att Migrationsverket skall ha det övergripande ansvaret för barnens boende, men att avtalskommuner huvudsakligen skall anordna och ansvara för boendet. Det reella mottagandet av barnen föreslås därmed överföras till de kommuner som tecknar avtal med Migrationsverket, medan verket behåller huvudansvaret för mottagandet. Promemorian har remissbehandlats och en proposition i ämnet har aviserats till september 2005. Motionen I motion L26 av Yvonne Andersson m.fl. (kd) framhålls att socialtjänsten och inte Migrationsverket bör ha det entydiga ansvaret för de ensamkommande barnen redan vid ankomsten till Sverige. Barnen måste, anförs det, få bästa möjliga omhändertagande i form av boende och särskilt stöd. Vidare bör socialtjänsten på ett mycket tidigt stadium ta ställning till om barnet bör ges en familjehemsplacering. I motionen begärs ett tillkännagivande i enlighet med det anförda (yrkande 3). Utskottets ställningstagande Utskottet erinrar om att motionsspörsmålet har övervägts av socialförsäkringsutskottet vid ett flertal tillfällen under senare år. Sålunda beslutade riksdagen hösten 2003 ett tillkännagivande som gick ut på att regeringen skulle återkomma med förslag med den innebörden att Migrationsverket endast skall ha ansvar för att utreda de ensamkommande barnens asylskäl samt att socialtjänsten både skall ha ansvar för att ge de ensamkommande barnen boende och stöd redan vid ankomsten och på ett tidigt stadium ta ställning till om barnet skall ges en familjehemsplacering (bet. 2003/04:SfU2, rskr. 86). Socialförsäkringsutskottet ansåg vidare hösten 2004 att det snarast borde slås fast att det i första hand är kommunerna som under beaktande av finansieringsprincipen skall ha det entydiga ansvaret för mottagandet av de ensamkommande barnen. Riksdagen hade ingen annan uppfattning (bet. 2004/05:SfU2, rskr. 79). Senast behandlades frågan i april 2005 i det av riksdagen godkända betänkandet 2004/05:SfU10. Socialförsäkringsutskottet hade därvid visserligen förståelse för frågans komplexitet men ansåg att det var olyckligt att det tagit så lång tid att lägga fram förslag för riksdagen. Utskottet förutsatte dock att regeringen utan dröjsmål skulle förelägga riksdagen en proposition om ensamkommande barn. Med det anförda avstyrkte utskottet då aktuella motionsyrkanden. Lagutskottet har från sina utgångspunkter ingen annan uppfattning i motionsspörsmålet än vad socialförsäkringsutskottet nyligen har givit uttryck för. Den till september 2005 aviserade propositionen bör således avvaktas. Med det anförda föreslår utskottet att riksdagen avslår motion L26 yrkande 3.
Reservationer 1. Godmanskapets omfattning, punkt 1 (m, kd) av Yvonne Andersson (kd), Bertil Kjellberg (m), Henrik von Sydow (m) och Hillevi Engström (m). Förslag till riksdagsbeslut Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motion 2004/05:L27 yrkande 1. Ställningstagande Vi kan konstatera att det redan i dag finns ett flertal rättsliga institut som benämns god man. Begreppet god man har således kommit att bli en samlingsbeteckning för vitt skilda verksamheter och med tiden fått en tämligen vag innebörd för allmänheten. Det kan därför uppstå frågeställningar om uppdragets omfattning, något regeringen synes vara medveten om eftersom man bemödat sig om att i propositionen beskriva den gode mannens uppgifter och ansvarsområden. För att undvika att olika gode män gör olika bedömningar vad gäller uppdragets innebörd anser vi att denna bör preciseras ytterligare i lagtexten. På så sätt skulle uppdraget bli tydligare och mer rättssäkert för de berörda barnen. Regeringen bör återkomma till riksdagen med ett lagförslag i enlighet härmed. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motion L27 yrkande 1, som sin mening ge regeringen till känna. 2. 24-timmarsfrist, punkt 2 (m, fp, kd, c) av Jan Ertsborn (fp), Yvonne Andersson (kd), Bertil Kjellberg (m), Martin Andreasson (fp), Viviann Gerdin (c), Henrik von Sydow (m) och Hillevi Engström (m). Förslag till riksdagsbeslut Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motion 2004/05:L27 yrkande 3 och bifaller delvis motion 2004/05:L26 yrkande 1. Ställningstagande Enligt vår uppfattning är tidsaspekten väsentlig för de ensamkommande barnens möjligheter att få ett säkert och humant mottagande i Sverige och för att relevanta ansökningsförfaranden snabbt kan inledas. Tidsspillan i detta avseende är alltid till men för barnet. I lagtexten bör därför införas en uttrycklig tidsfrist som innebär att ett förordnande av god man skall ske senast 24 timmar efter barnets ankomst till Sverige. Regeringen bör återkomma med ett lagförslag med denna innebörd. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motion L27 yrkande 3 och med delvis bifall till motion L26 yrkande 1, som sin mening ge regeringen till känna. 3. Kommunernas beredskap, punkt 3 (c) av Viviann Gerdin (c). Förslag till riksdagsbeslut Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motion 2004/05:L28 yrkande 1. Ställningstagande Det är enligt min mening angeläget att ett ensamkommande barn inte är utan en vuxen person som tar till vara barnets intressen. Propositionen skulle ha kunnat vara tydligare på denna punkt. För att ett förordnande skall kunna ske omedelbart efter det att ett ensamkommande barn uppmärksammats krävs att det finns en beredskap för detta hos kommunerna. Det bör ankomma på regeringen att på lämpligt sätt verka härför. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motion L28 yrkande 1, som sin mening ge regeringen till känna. 4. Utdrag ur belastningsregistret, punkt 4 (m, fp, kd, c) av Jan Ertsborn (fp), Yvonne Andersson (kd), Bertil Kjellberg (m), Martin Andreasson (fp), Viviann Gerdin (c), Henrik von Sydow (m) och Hillevi Engström (m). Förslag till riksdagsbeslut Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motionerna 2004/05:L26 yrkande 2, 2004/05:L27 yrkande 4 och 2004/05:L28 yrkande 2. Ställningstagande Ensamkommande barn lever under mycket speciella omständigheter och är också särskilt utsatta. Inte minst de försvinnanden som Sverige tidigare har kritiserats för vittnar, menar vi, om barnens synnerligen skyddslösa position. Det måste därför ställas höga krav på den som förordnas som god man för ett ensamkommande barn. Vi anser att det skall göras en kontroll av den tilltänkte gode mannen i Rikspolisstyrelsens belastningsregister innan ett förordnande sker. Nu pågående beredningsarbete, som enligt vår mening redan borde ha varit klart, bör intensifieras. Regeringen bör genast vidta erforderliga åtgärder så att det senast vid lagstiftningens ikraftträdande föreligger möjligheter för överförmyndaren att kontrollera tilltänkta gode män i belastningsregistret. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motionerna L26 yrkande 2, L27 yrkande 4 och L28 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna. 5. Antal förordnanden, punkt 5 (c) av Viviann Gerdin (c). Förslag till riksdagsbeslut Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motion 2004/05:L28 yrkande 3. Ställningstagande Ensamkommande barn har en särskilt utsatt situation. Stora krav kommer således att ställas på den gode mannen. När lämpligheten av den gode manen prövas måste, enligt min mening, särskilt uppmärksammas att denne inte samtidigt skall ansvara för fler ensamkommande barn än som är lämpligt med tanke på den extra uppmärksamhet som uppdraget kommer att kräva. Det får ankomma på regeringen att vidta erforderliga åtgärder för att säkerställa att en sådan prövning sker vid lämplighetsbedömningen av den gode mannen. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motion L28 yrkande 3, som sin mening ge regeringen till känna. 6. Tystnadsplikt, punkt 6 (m, kd) av Yvonne Andersson (kd), Bertil Kjellberg (m), Henrik von Sydow (m) och Hillevi Engström (m). Förslag till riksdagsbeslut Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller riksdagen motion 2004/05:L27 yrkande 2. Ställningstagande Lagförslaget innehåller inga bestämmelser om tystnadsplikt för den gode mannen. Detta är enligt vår mening beklagligt, särskilt mot bakgrund av att övriga som är inblandade i asylprocessen är belagda med tystnadsplikt. Även om en förälder till ett asylsökande barn inte har tystnadsplikt så bör en god man ha det. Den gode mannen intar visserligen ställning av vårdnadshavare för barnet. De facto kan denne dock vara en myndighetsperson. Vi anser, i likhet med flera remissinstanser, att införandet av en tystnadsplikt starkt skulle bidra till att skapa en förtroendefull relation mellan den gode mannen och barnet. Utan ett sådant förtroende finns risk för att uppgifter som har betydelse i asylutredningen inte kommer fram. Regeringen bör återkomma till riksdagen med ett lagförslag med den nu angivna inriktningen. Vad som sålunda anförts i reservationen bör riksdagen, med bifall till motion L27 yrkande 2, som sin mening ge regeringen till känna.
Bilaga 1 Förteckning över behandlade förslag Propositionen Proposition 2004/05:136 Stärkt skydd för ensamkommande barn: Riksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till lag om god man för ensamkommande barn, lag om ändring i föräldrabalken, lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, lag om ändring i utlänningslagen (1989:529). Följdmotioner 2004/05:L26 av Yvonne Andersson m.fl. (kd): 1. Riksdagen beslutar om ändring av den av regeringen föreslagna lydelsen i 3 § andra stycket förslag till lag om god man för ensamkommande barn så att det framgår att förordnandet av god man skall ske inom 24 timmar från barnets ankomst. 2. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om överförmyndarens rätt att begära utdrag ur Rikspolisstyrelsens belastningsregister i samband med att en person förordnas till god man för ett ensamkommande eller ensamt barn. 3. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om ansvaret för mottagandet av de ensamkommande barnen. 2004/05:L27 av Inger René m.fl. (m): 1. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om reglering av godmanskapets omfattning. 2. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om gode mannens tystnadsplikt. 3. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om tidsfrist för förordnande av god man för ensamkommande barn. 4. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kontroll av god man innan hon eller han förordnas. 2004/05:L28 av Viviann Gerdin m.fl. (c): 1. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att det måste finnas tillräcklig beredskap för att ensamkommande barn omedelbart skall förses med en god man när de uppmärksammas. 2. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att den som förordnar en god man skall kunna begära utdrag ur Rikspolisstyrelsens belastningsregister. 3. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en god man inte skall ansvara samtidigt för fler ensamkommande barn än som anses lämpligt med tanke på den extra uppmärksamhet de ensamkommande barnen kräver.
Bilaga 2 Regeringens lagförslag