Afghanistan
Motion 1992/93:U637 av Bertil Persson m.fl. (m, fp, v, kds, c)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Utrikesutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1993-01-26
- Bordläggning
- 1993-02-09
- Hänvisning
- 1993-02-10
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Under förra året upphörde äntligen den Sovjetinstallerade regimen i Afghanistan. Även om det ännu inte kan sägas råda fred så är kriget i Afghanistan dock över och en politisk process pågår som förhoppningsvis kan leda till demokrati och stabilitet.
Den sovjetiska invasionen i över ett decennium har lämnat irreparabla skador efter sig. Kriget i Afghanistan skapade världens största enskilda flyktingvåg och totalt sett har cirka var tredje av världens flyktingar varit afghan.
Landet ligger till stora delar i ruiner. Av landets cirka 22.000 byar är mer än hälften förstörda. Bevattningskanalerna, som är en förutsättning för det till två tredjedelar konstbevattnade afghanska jordbruket, är raserade. Antalet oxar och andra husdjur har kraftigt reducerats av kriget. Matproduktionen räcker uppskattningsvis till hälften av befolkningen. Hälsotillståndet är mycket dåligt, barnadödligheten är bland den högsta i världen, bristen på rent dricksvatten är stor och cirka var tionde afghan beräknas vara handikappad. Alla dessa krigsskador har dessutom drabbat ett land som redan innan kriget räknades som ett av världens absolut fattigaste länder.
I den politiska process som pågår är målsättningen att få en regering som har stöd av alla de partier som kämpade mot Sovjet och den tidigare regimen. Den regeringen ska enligt planerna arrangera allmänna val inom en snar framtid. Dessvärre förefaller den nyligen omvalde presidenten Rabbani och därmed regeringen ha mindre stöd nu än tidigare under hösten. Fortfarande finns alltså en politisk osäkerhet om utvecklingen.
Trots dessa förutsättningar har ändå en stor mängd av flyktingarna redan återvänt hem. Enligt UNHCR återvände mer än 1,5 miljoner afghanska flyktingar under 1992 och ytterligare 2 miljoner flyktingar beräknas återvända under 1993.
Den nuvarande regeringen i Afghanistan kan inte med säkerhet sägas ha folkflertalets stöd på grund av de politiska meningsskiljaktigheterna och de enstaka väpnade incidenter som inträffar i Kabul. Däremot har en process pågått sedan april förra året som följer en plan antagen av de partier som utgjorde motståndsrörelsen under kriget, och vars slutmål är genomförandet av allmänna val.
Även om maktstrider fortfarande pågår om den centrala politiska makten, så råder en politisk stabilitet utanför Kabul. Afghanistan har alltid varit ett land med svag centralmakt och hög grad av lokalt självstyre. De olika provinserna har regeringar, eller s.k. shuror, som är stabila och som såvitt kan bedömas har stöd av folkflertalet. Utanför Kabul är sålunda situationen fredlig. Det råder bättre förutsättningar för resor, kontakter och hjälparbete än någon gång under kriget.
Sverige har under lång tid stött afghanernas kamp för frihet och oberoende. Nu, när detta äntligen kan förverkligas, har vi en moralisk skyldighet att stå vid afghanernas sida i deras ansträngningar att bygga upp ett fredligt och demokratiskt land. Det gäller att så småningom etablera diplomatiska relationer, men framförallt att utan dröjsmål bistå afghanerna med återuppbyggnad av landet samt röjning av de miljoner minor som lämnats kvar efter kriget.
Ett flertal länder, framförallt muslimska, bygger nu i snabb takt upp relationer med landet. Det är naturligtvis positivt, men det ligger också en stor fara i om de enda kontakter med yttervärlden Afghanistan har under de närmaste åren vore med de mest fundamentalistiska islamiska regimerna. Inte minst för att öppna ett fönster mot västliga demokratier är det viktigt att ha goda svensk- afghanska relationer. Även om de svenska kriterierna för att diplomatiskt erkänna ett land tills vidare inte är fullständigt uppfyllda så är det inte omöjligt att detta kan bli fallet ganska snart.
Den svenska regeringen bör därför vidta förberedelser för att när läget i Kabul stabiliseras kunna etablera diplomatiska relationer med Afghanistan. Detta bör ges regeringen till känna.
Starkare bevekelsegrunder för bistånd än fattigdomen och krigsförödelsen i Afghanistan finns knappast. Det är inte heller oväsentligt att en återuppbyggnad av landet reducerar världens flyktingar med en tredjedel. Ändå har världssamfundet vägrat lyssna till ropen på bistånd till Afghanistan. FN:s generalsekreterares appell från i somras mötte inte det gensvar FN hoppats på. Den allmänna ekonomiska tillbakagången, det faktum att Afghanistan efter Sovjets kollaps inte längre är intressant i ett supermaktsspel, samt övriga katastrofer som svälten i Somalia och kriget i det forna Jugoslavien är kanske några faktorer som kan förklara det. Men för afghanerna är det svårt att acceptera. De ser att hjälpbehoven är oerhörda och att det nu för första gången verkligen finns förutsättningar att bygga upp landet.
FN:s generalsekreterare planerar därför att presentera en ny appell för humanitärt bistånd till Afghanistan under januari månad detta år. I det program som FN söker ekonomiskt stöd bland medlemsstaterna för betonas särskilt vikten av pengar för repatriering av flyktingar och minröjning. I appellen betonas också att FN bör se det som en angelägen uppgift att verka för generösa bistånd till programmet. Enligt Jan Eliasson, undersekreterare och chef för FN:s katastrofhjälp, är det fel att tro att man på grund av problemen runt Kabul inte kan genomföra biståndsinsatser i landet. Utanför huvudstaden arbetar FN:s kontor som vanligt.
Utifrån de allmänna målen för svenskt bistånd finns mycket starka motiv att ge svenskt bistånd till Afghanistan. Idag utgår visst bistånd i form av katastrofhjälp samt via FN-systemet. Men trots att det nu går att starta och driva återuppbyggnadsprojekt och arbeta i samverkan med landets regering, förefaller det ändå råda stor tvekan och osäkerhet om det svenska framtida biståndet till Afghanistan. På grund av den stora förödelsen och den utbredda fattigdomen samt Sveriges mångåriga stöd till den afghanska befrielsekampen borde Sverige självfallet bygga upp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan. Även om det idag inte bedöms finnas tillräckliga förutsättningar för att etablera ett biståndsprogram med den afghanska regeringen går det att tills vidare ge långsiktigt bistånd på andra vägar, t.ex. via enskilda organisationer, som bidrar till återuppbyggnaden av landet.
Även via FN kan mycket bistånd kanaliseras. Ofta har dessa FN-organ stor brist på medel, vilket bland annat resulterat i kraftigt nedskurna matransoner i flyktinglägren och att minröjningen gått på sparlåga.
Regeringen bör därför vidta förberedelser för att bygga upp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan. I väntan på att detta kan realiseras bör såväl långsiktigt bistånd som katastrofhjälp ges via andra kanaler till hjälp för återuppbyggnadsarbetet. Regeringen bör även verka för att en större del av det multilaterala biståndet öronmärks för insatser i Afghanistan. Detta bör ges regeringen till känna.
Det kanske största problemet för utveckling i Afghanistan är minorna. Mellan 10 och 40 miljoner minor beräknas finnas kvar i Afghanistan, de flesta ute på markerna, betesfälten och i bergen. I generationer framöver kommer minorna att döda och lemlästa människor. De omöjliggör för bönder att odla upp sin mark igen, de utgör ett dödshot för de miljoner som lever helt eller delvis på boskapsskötsel, de hindrar många flyktingar från att återvända till hembyn. Insatserna för minröjning har hittills varit beklämmande små, främst på grund av bristande finansiella resurser. Sverige bör därför uttala sitt stöd för FN:s appell för insatser på detta område och verka för att FN på sikt kraftigt ökar det ekonomiska stödet till minröjning i Afghanistan. Detta bör ges regeringen till känna.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att etablera diplomatiska relationer med Afghanistan,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att bygga upp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan,
3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om multilateralt bistånd till Afghanistan,
4. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för minröjning i Afghanistan.
Stockholm den 25 janauri 1993 Bertil Persson (m) Ylva Annerstedt (fp) Christina Linderholm (c) Margareta Viklund (kds) Bertil Måbrink (v)
Yrkanden (8)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att etablera diplomatiska relationer med Afghanistan
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- uppskov
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att etablera diplomatiska relationer med Afghanistan
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att bygga upp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om förberedelser för att bygga upp ett långsiktigt biståndssamarbete med Afghanistan
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om multilateralt bistånd till Afghanistan
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om multilateralt bistånd till Afghanistan
- Behandlas i
- 4att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för minröjning i Afghanistan.
- Behandlas i
- 4att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om insatser för minröjning i Afghanistan.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.