Arbetslöshet och socialbidrag
Motion 1992/93:A218 av Viola Furubjelke m.fl. (s)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Arbetsmarknadsutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1993-01-26
- Bordläggning
- 1993-02-09
- Hänvisning
- 1993-02-10
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Arbetslösheten drar fram som en farsot över landet och lämnar efter sig otrygghet och oro för framtiden bland de människor som drabbas. I dag är mer än 300 000 människor öppet arbetslösa, men siffran stiger dagligen och beräknas så göra under såväl innevarande som nästa år om inte den förda politiken radikalt ändras.
Den av lågkonjunkturen orsakade arbetslösheten förvärras dagligen av att regeringen för en åtstramningspolitik där kampen mot den nästan obefintliga inflationen gjorts till överordnat mål; en inflationskamp som har väsentliga likheter med Don Quijotes mot väderkvarnarna.
I stället borde regeringen ge högsta prioritet åt åtgärder som skapar jobb. Förslag om hur detta skall gå till har inte saknats. Vi har i flera partimotioner och olika länsmotioner lagt fram genomarbetade förslag för att pressa ned arbetslösheten.
Det är en katastrof att var femte ung människa är arbetslös, att var fjärde som saknar arbete är långtidsarbetslös och att antalet utförsäkrade, som blir beroende av socialbidrag, nu ökar i snabb takt.
Budgetpropositionens aviserade förslag om att minska ersättningen i arbetslöshetskassan och KAS, att minska tiden för beredskapsarbeten och att införa karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen kommer att innebära att det blir många fler som inte kan försörja sig på den ersättning de får när de är arbetslösa. Bland dem med lägst ersättningsnivå återfinns många kvinnor. Det är också främst kvinnor som haft deltidsarbete och därmed drabbas av utförsäkring efter endast 150 dagar. Denna s.k. 150-dagarsregel är i sig en stor orättvisa. 150-dagarsregeln måste därför tas bort.
För dessa människor liksom för de utförsäkrade som aktivt söker nytt arbete men under tiden behöver ekonomiskt stöd kan socialtjänstens rutiner och villkor innebära krav på alltför stora och ibland säkert också helt onödiga förändringar i den mödosamt uppbyggda välfärden för den sökande och hans/hennes familj.
Den här gruppen människor som drabbats av en konjunkturorsakad arbetslöshet skulle inte behöva bli socialbidragstagare med allt vad det innebär av inträngande granskning av den hjälpsökandes ekonomi där villkor för bidrag är att man först säljer realiserbara tillgångar. Man tvingas kanske sälja huset som för de flesta är ett livsprojekt att skaffa sig och i stället sätta sig i en lägenhet kanske till högre boendekostnad än tidigare.
Den arbetslöse som betraktat sin situation som tillfällig ställs inför en orimlig valsituation. Antingen skall han följa socialtjänstens krav och därmed dramatiskt förändra livet för sig och sin familj eller vägra och därmed nekas den ekonomiska hjälp han måste ha. Att få socialbidrag på denna grund innebär att känslan av misslyckande och identiteten som arbetslös förstärks, vilket bl.a. negativt påverkar möjligheterna att skaffa nytt jobb. Att passivt ta emot bidrag är inte heller i överensstämmelse med regeringens uttalade vilja att hävda ''arbetslinjen''.
Människor vars enda problem är arbetslöshet utgör en ökande andel av socialförvaltningens arbetsbörda i dag. Varje enskild som söker hjälp måste utredas. Det är personalkrävande men det innebär dessutom att kommunerna ovanpå en redan hårt ansträngd ekonomi också får betala för bristerna i arbetsmarknadspolitiken. Med den eftersläpning som ligger inbyggd i systemet kan man från dagens växande arbetslöshetstal utgå från att en ökande andel av kostnaderna för arbetslösheten på detta sätt kommer att övervältras på kommunerna.
I stället för den nu rådande ordningen vill vi att ansvaret för den som blivit arbetslös så långt möjligt skall hållas kvar inom arbetsmarknadspolitiken. Riksdagens beslut om arbetslivsutveckling, ALU, som trädde i kraft den 1 januari 1993 syftar till att förhindra utförsäkring. Det innebär emellertid inte någon garanti mot utförsäkring utan är bara en anvisning till AMS.
En lagstadgad garanti till arbete eller utbildning för den som blir utförsäkrad som innebär att denne erbjuds ALU, beredskapsjobb eller någon form av utbildning, t.ex. på folkhögskola, som på sikt kan leda in på arbetsmarknaden, skulle bespara den enskilde obehag och kommunerna personella och ekonomiska resurser. Det stärker dessutom arbetslinjen, en princip som ju också regeringen säger sig stå bakom.
Vad gäller den grupp som har så låg arbetslöshetsersättning att de kommer under socialbidragsnormen bör det utredas om inte särskilda rutiner för fyllnadstillägg upp till socialbidragsnormen kan ske genom en förenklad prövning och automatisk utbetalning via försäkringskassan så länge som arbetslöshetsersättning uppbärs.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att undvika att arbetslösa behöver bli socialbidragstagare.
Stockholm den 21 januari 1993 Viola Furubjelke (s) Maj-Inger Klingvall (s) Berit Löfstedt (s) Inge Carlsson (s) Ingvar Björk (s) Sonia Karlsson (s) Lars Stjernkvist (s)
Yrkanden (2)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att undvika att arbetslösa behöver bli socialbidragstagare.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = återremiss
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att undvika att arbetslösa behöver bli socialbidragstagare.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.