Avveckling av amalgam
Motion 1990/91:So469 av Ulla-Britt Åbark och Håkan Strömberg (s)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Socialutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1991-01-25
- Bordläggning
- 1991-02-05
- Hänvisning
- 1991-02-06
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
''Det är angeläget ur miljösynpunkt att användningen av amalgam som fyllningsmaterial inom tandvården avvecklas.'' Det skrev naturvårdsverket i sin rapport ''Kvicksilver -- problem, miljömål, åtgärder'' i maj 1990.
Kvicksilver från amalgam utgör ett problem för miljön genom att det återfinns i slam i de kommunala reningsverken där teknik att avskilja kvicksilvret saknas. Även i röken från landets 75 krematorier utgör kvicksilvret ett stort problem. Sammanlagt 300 kg släpps ut i luften per år på detta sätt.
''På lång sikt bör produkter tillverkas utan användning av kvicksilver, även inom sektorer där detta är svårt eller mycket dyrt'', skriver naturvårdsverket.
Kemikalieinspektionen kommer också i sin rapport ''Begränsningsuppdraget -- redovisning av ett regeringsuppdrag'' till slutsatsen att ''målet är att användningen av kvicksilver på sikt ska upphöra''.
Av den svenska importen av kvicksilver 1990 gick huvuddelen till tre olika ändamål, ett av dessa är till tandamalgam. Genom att ersätta amalgamet med andra tandvårdsmaterial skulle en väsentlig del av kvicksilveranvändningen i landet upphöra.
Förutom till amalgam används kvicksilver huvudsakligen till två andra ändamål. Kloralkaliindustrin svarar för den största importen men ett par företag i branschen har redan övergått till en produktionsmetod utan kvicksilver och för de övriga finns en avvecklingsplan fastställd.
Beträffande batterier och elapparater som också innehåller kvicksilver finns en stor medvetenhet om problemen och tillverkarna kommer ständigt med nya produkter. Batterier som tidigare innehållit kvicksilver säljs nu utan både kvicksilver och kadmium.
Rapporten från de två myndigheter som satts att försvara miljön och övervaka kemikalieanvändningen måste tas på stort allvar. Den totala belastningen av kemikalier på människa och miljö måste drastiskt begränsas.
När det gäller avvecklingen av kvicksilveranvändningen är det en trovärdighetsfråga att allt kvicksilver behandlas på samma sätt. Där får inte finnas några ''heliga kor'' som är ställda utanför den vanliga värderingen av giftiga ämnen.
Det kommer t.ex. i längden att bli svårt att förklara för medborgarna varför de skall anstränga sig och samla in batterier som innehåller 1 % kvicksilver samtidigt som de sätter in nya amalgamplomber som innehåller 50 % kvicksilver i sin egen mun.
De generationer som lever nu är barn av industrisamhället och har utsatts för kemiska ämnen i en grad som inga generationer tidigare gjort och det är därför livsnödvändigt att vända utvecklingen även om det skulle medföra ökade kostnader.
Kvicksilver är en mycket giftig tungmetall som nästan alla människor i västerlandet exponeras för dygnet runt genom tandamalgam. Amalgamet innebar ett framsteg för tandvården när det infördes i slutet av 1800-talet. Även om många redan då varnade för kvicksilvrets giftighet.
Sedan dess har nya material börjat användas och åtskilliga tandläkare både i Sverige och andra länder har helt övergått till de vita materialen. Detta visar att det redan finns hållbara alternativ, men en satsning på ytterligare utveckling av dessa material är ändå nödvändig.
Farhågorna om att vissa alternativa material kan innehålla ämnen som innebär hälsorisker måste givetvis tas på stort allvar, men inga nya material innehåller ämnen som lagras i kroppen och i naturen på samma sätt som kvicksilver gör.
Att debatten om hälsoriskerna med amalgam, som pågått de senaste årtiondena blivit så inflammerad kan till stor del bero på att metoder saknats för att mäta kvicksilverförekomsten i kroppen. Det har inte heller funnits forskningsresultat som direkt visat vilka hälsoeffekter amalgamet har.
Erfarenheter från yrkesexponering inom kloralkaliindustrin har hittills använts för att dra slutsatser om amalgamets påverkan på kroppen. Men dessa erfarenheter ger knappast den kunskap som behövs för att t.ex. fastställa amalgamets påverkan på barn och gravida.
Under de allra senaste åren har en rad forskningsrapporter presenterats både i Sverige och i andra länder, vilka ger helt nya kunskaper. Det är därför dags att fylla igen gamla skyttegravar och förutsättningslöst studera all denna nya kunskap.
Olika forskningsresultat visar nu att kvicksilver frigörs från plomberna vid tuggning och vid intagande av varm eller sur föda. Det lagras också i kroppen på ett sätt som tidigare ansetts omöjligt. Den forskning som visar att kroppens funktioner påverkas av kvicksilver från amalgam måste nu följas mycket noga liksom den forskning som tyder på att bakterier i kroppen kan omvandla det metalliska kvicksilvret från amalgam till mycket farligt metylkvicksilver.
Särskilt oroande är de resultat som visar att foster påverkas och att kvicksilver kunnat uppmätas i hjärnan på döda spädbarn. Dessa varningstecken får på inga villkor ignoreras.
Den traditionella metoden med helblodsmätning och urinmätning säger mycket lite om vilka kvicksilvermängder som finns lagrade i kroppens organ. Erfarenheten tycks dock visa att det finns en grupp patienter som fått bättre hälsa och ökad livskvalité sedan de bytt ut sina amalgamplomber.
Fortfarande finns inte mätmetoder som är allmänt tillgängliga, men på forskningsstadiet finns flera intressanta projekt.
Vid institutionen för strålningsvetenskap i Uppsala kan man t.ex. mäta metallförekomsten i enskilda blodkroppar. Tillsammans med Akademiska sjukhuset har man kunnat konstatera samband mellan sjukdomssymptom och förekomst av kvicksilver i röda och vita blodkroppar. Friska personer har däremot inte uppvisat mätbara mängder kvicksilver i blodkropparna.
Vid Astra i Södertälje har en metod tagits fram för att mäta i blod huruvida människor är överkänsliga för metaller. Denna metod tycks ge betydligt säkrare resultat än traditionellt hudtest.
En hel del kunskap saknas visserligen ännu men för den svenska efterkrigsgenerationen, som är den generation i historien som har mest amalgam i tänderna börjar tiden bli knapp.
Utvecklingen har dessutom gått dithän att medborgarna i allt mindre utsträckning efterfrågar amalgam varför det är nödvändigt att ta ställning till vad man skall använda i stället och hur tandläkarna skall utbildas för arbete med alternativa material.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en avvecklingsplan för amalgam.
Stockholm den 24 januari 1991 Ulla-Britt Åbark (s) Håkan Strömberg (s)
Yrkanden (2)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en avvecklingsplan för amalgam.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- uppskov
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en avvecklingsplan för amalgam.
- Behandlas i
Intressenter
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.