Kampen mot brottsligheten
Motion 2002/03:Ju380 av Mikael Oscarsson (kd)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- Fristående motion
- Tilldelat
- Justitieutskottet
Händelser
- Inlämning
- 2002-10-23
- Hänvisning
- 2002-10-30
- Bordläggning
- 2002-10-30
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Förslag till riksdagsbeslut
-
Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om användning av arbetsmetoden nolltolerans i Sverige vars grundtanke skall vara kamp mot vardagsbrottslighet och ökad trygghet för medborgarna.
-
Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att San Diego-modellen med ett stort antal frivilliga som organiserat samarbetar med polisen bör prövas i en större svensk stad, förslagsvis Uppsala, under ett par års tid.
Nya grepp i kampen mot brottsligheten
Vi upplever hur såväl vardagsbrottsligheten som den grövre brottsligheten ökar i vårt land. Vad kan vi göra? Ett sätt är att ta lärdom av framgångsrika arbetsmetoder från andra länder. I denna motion vill jag lyfta fram två exempel. Dels New York-modellen där grundtanken är kamp mot vardagsbrottslighet och ökad trygghet för medborgarna. Dels San Diego-modellen med ett stort antal frivilliga som organiserat samarbetar med polisen i kampen mot brottsligheten.
I praktiken innebär New York-modellen att polisen slår till redan mot små förseelser innan dessa leder till annan, grövre brottslighet. Polisen i New York, en stad med över sju miljoner invånare, arbetar sedan några år tillbaka extra hårt med att sätta stopp för småbrott och förseelser – exempelvis inbrott, bilstölder och fylleri. Därigenom kan polisen tidigt förhindra att även grövre brott begås. Sedan metoden infördes har brottsligheten mycket riktigt sjunkit i New York City. Gatorna har blivit säkrare nattetid. Man är år 2002 nere på ungefär samma brottsstatistik som man hade på 50-talet!
Flera försök i Sverige med New York-modellen, nolltolerans, har gett positivt utslag. I Eskilstuna tog polisen upp kampen mot småbrotten under en försöksperiod 1996. Misshandelsfallen under fredag- och lördagskvällar minskade med 47 procent. I Stockholms åtta polisdistrikt provades metoden våren 1998. I city inriktades arbetet på kroglivet. Även här sjönk antalet misshandelsfall. I Stockholms tunnelbana prövades metoden under sex veckor hösten samma år. Strategin mottogs mycket väl av resenärer och av de närpolisenheter som var knutna till projektet. Resultatet var även här positivt.
Erfarenheterna från exempelvis New York har satt en del kriminologiska doktriner på kant. Ofta har man försökt att bortförklara New York-polisens arbetsmetod. Men brottsminskningen i New York är enastående och låter sig inte så lätt bortförklaras. Det har visat sig att filosofin bakom nolltolerans – ingrepp mot små förseelser för att på så sätt förebygga svårare brott – är helt riktig.
Det finns tre förutsättningar för att nolltolerans ska fungera: en hög polistäthet med många poliser i yttre tjänst, ett uppföljningssystem som uppmuntrar polisens prestationer och en rättskedja som förmår att hantera och som med lika konsekvent nolltolerans följer upp polisens ingripanden och rapporter. Som alla kan konstatera brister förutsättningarna i Sverige som det ser ut i dag på flera punkter för att arbetsmetoden nolltolerans ska kunna lyckas fullt ut. För att sådana satsningar skall bli effektiva krävs också förbättringar av teknik- och dataanvändningen.
I USA ligger man också långt framme i användandet av datorer för att snabbt sprida kunskap i organisationen och som hjälpmedel för att få fast brottslingar. I New York har polisen konstruerat ett system som gör att varje enskild polisman kan gå in och ta reda på var brotten begåtts, när, hur de utförs och detaljerade signalement på misstänkta gärningsmän. Det gör att man dag för dag kan följa brottsutvecklingen i vartenda kvarter. Det är en ovärderlig hjälp för att förhindra brott. I Sverige kan det ofta ta ett år efter att ett brott begåtts innan man kan finna det registrerat i en datorbank. Uppföljning och utvärdering av de egna insatserna är också något polisen i New York infört. Egentligen borde det vara självklart. Omprövningar och utvärderingar skall inte heller göras år efteråt utan snabbt, så att de använda metoderna kan förändras eller bytas ut, om de visar sig felaktiga.
En av tankarna bakom New York-modellen, vilket också är skälet till att den blivit så kontroversiell, är att det finns annat än sociala insatser som kan få ner brottsligheten. Men det är inte samma sak, vilket motståndarna hävdar, som att säga att brott inte kan ha sociala orsaker. Man kan förespråka både nolltolerans och omfatta föreställningen att brottslingar ofta kommer från socialt utsatta miljöer. Den engelske premiärministern och (s)-ledaren Tony Blair har gjort det i den slagkraftiga formuleringen; tough on crime, tough on the causes of crime. Han har också deklarerat att New York-modellen kommer att införas i tjugofem engelska städer inom kort.
Enligt forskare på Brottsförebyggande rådet, BRÅ, är det på kommunal nivå mycket populärt att äska pengar för att genomföra olika sociala projekt i syfte att förebygga brottslighet. Men ytterst få kommuner är intresserade av att använda pengar till att bekämpa brott på ett av de få sätt som verkligen visat sig effektivt som till exempel övervakningskameror, borttagande av underjordiska gångar och tunnlar, mörka tvättstugor, undermåliga källarlås och garage utan insyn. Det finns mer och mer forskning som visar att enklare vardagsbrott går att komma åt genom moderniserat och förändrat polisarbete i kombination med åtgärder som gör miljön tryggare.
San Diego-modellen
En annan intressant arbetsmetod som lyckats väl är San Diego-polisens stora brukande av frivilliga. Polisen i San Diego har under flera års tid lyckats minska såväl den grövre brottsligheten som vardagsbrottsligheten. Några exempel:
mord rån inbrott bilstöld
1990 135 4.331 16.691 24.245
1997 67 2.604 8.159 10.809
1998 42 2.121 7.349 9.940
Befolkningen har på denna tidsperiod vuxit från 1 118 000 till ca 1 214 000 personer. Intressant är också att San Diego inte har någon särskilt stor poliskår, ca 2 000 polismän och 600 civilanställda.
San Diego-polisen har anseende som kanske den mest progressiva och framgångsrika poliskåren i Nordamerika. Vad är förklaringen till framgången? Huvudförklaringen är att man valt att lägga betoningen på extern samverkan i stor skala, det vill säga att involvera enskilda, organisationer, förvaltningar och företag i det stora samhällsprojektet: att minska brottsligheten. San Diego-polisen har 1 100 frivilliga civilpersoner i olika oavlönade deltidsbefattningar. Uppgifterna är allt ifrån receptionister, parkerings- och trafikvakter till reservpoliser. Insatserna av de frivilliga lovordas av både polischefer och vanliga polismän på fältet. De frivilliga vidareutbildas på olika sätt. Dessutom har man nära kontakt med en rad frivilligorganisationer.
I Sverige finns som bekant redan Neighbour Watch i många bostadsområden. Detta är visserligen bara en liten del i San Diego-modellen, men skulle kunna utvecklas. Man ska naturligtvis inte ha någon övertro på en speciell teknik eller modell. Men arbetssättet som polisen i San Diego utvecklat är ändå så intressant att det borde prövas i Sverige.
Stockholm den 21 oktober 2002 | |
Mikael Oscarsson (kd) |
Yrkanden (2)
- 1Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om användning av arbetsmetoden nolltolerans i Sverige vars grundtanke skall vara kamp mot vardagsbrottslighet och ökad trygghet för medborgarna.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- Avslag
- Kammarens beslut
- Avslag
- 2Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs att "San Diego-modellen" med ett stort antal frivilliga som organiserat samarbetar med polisen bör prövas i en större svensk stad, förslagsvis Uppsala, under ett par års tid.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- Avslag
- Kammarens beslut
- Avslag
Intressenter
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.