med anledning av prop. 1991/92:150 Förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för budgetåret 1992/93, m.m. (kompletteringsproposition)
Motion 1991/92:Fi65 av Lars Hedfors m.fl. (s)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Proposition 1991/92:150
- Tilldelat
- Finansutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1992-05-11
- Bordläggning
- 1992-05-13
- Hänvisning
- 1992-05-14
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Skattepolitik för arbete och rättvisa
Innehåll 1.
Inledning2 2.
Internationaliseringen2 3.
Skatt efter bärkraft4 4.
Återupprätta skattereformen6 5.
Regeringens förslag i kompletteringspropositionen6 6.
Budget- och fördelningseffekter av regeringens förslag 8 7.
Våra förslag 9 8.
Energiskatter för industrin 10 9.
Åtgärder mot finanskrisen 15 10.
Fastighetsskatten på samlingslokaler 15 11.
Statsfinansiella konsekvenser av våra förslag 16
Hemställan 16
1. Inledning
Sverige befinner sig för närvarande i den djupaste lågkonjunkturen under efterkrigstiden. Tillväxten har stannat av och arbetslösheten stiger dramatiskt. Statens finanser försämras i snabb takt. Problemen förvärras av regeringens ekonomiska politik.
Regeringen har genomfört mycket omfattande och ofinansierade skattesänkningar. De förslag regeringen redovisade i höstas innebar skattesänkningar på ca 10 miljarder kronor 1992 utöver de tidigare beslutade sänkningarna av matmomsen, sjukförsäkringsavgiften och inkomstskatten.
De nu redovisade skattesänkningarna minskar statens inkomster med ytterligare ca 10 miljarder kronor 1993. För budgetåret 1992/93 kan försvagningen av statsbudgeten uppskattas till ca 15 miljarder kronor.
Vi redovisar i vår ekonomisk-politiska motion (1991/92:Fi202) vår bedömning att regeringens förslag sedan hösten 1991 leder till en försämring av statsbudgeten med minst 20 miljarder kronor 1991/92 och 30 miljarder kronor 1992/93, jämfört med vad som följer av redan tidigare fattade beslut och gjorda åtaganden.
Sverige har under tidigare år haft höga ambitioner på välfärdens område. En ansvarsfull offentlig finansiering, med relativt höga skatter, har lagt grunden till dagens välfärd. Sverige har i grunden fortfarande goda möjligheter att uppnå hög ekonomisk tillväxt och ökad välfärd under 1990-talet.
Detta förutsätter emellertid att skattepolitiken utformas genom en avvägning mellan kraven på en ansvarsfull finansiering och önskemålen att ge utrymme för ökad köpkraft och ökade investeringar.
Inom ramen för vår ekonomiska politik föreslår vi därför att skattepolitiken inriktas på skatt efter bärkraft för att finansiera de gemensamma utgifterna och att åstadkomma ökad rättvisa. Skattereformens grundprinciper om likformig och neutral beskattning samt fördelningspolitisk balans och rättvisa upprätthålls.
Med hänsyn till den dramatiska försämringen av de offentliga finanserna och de omfattande insatser för att skapa arbete och utbildning, som vi anser vara nödvändiga i nuvarande konjunkturläge, är det inte möjligt att sänka skatterna under de närmaste åren.
2. Internationaliseringen
Den svenska ekonomin är sedan länge en integrerad del av världsekonomin. De snabba förändringar som nu sker internationellt, inte minst i Europa, kommer att påverka svensk ekonomi och det svenska skattesystemet i snabbare takt och i större omfattning än tidigare.
Genom den nyligen genomförda skattereformen har Sverige fått ett robust och väl fungerande skattesystem. Det står sig gott också vid en ytterligare integration med EFTA- och EG-ländernas ekonomier. EES-avtalet föranleder inga förändringar på skatteområdet. Varken skattebaser eller skattesatser berörs av avtalet.
Indirekt och på lång sikt sätter EES-avtalet vissa ramar för nivån på de svenska skatterna därigenom att såväl kapital som arbetstagare lättare kan flytta över gränserna inom EES-området.
Skattereformen utformades för att stimulera arbete, sparande och investeringar i Sverige. Vårt skattesystem står sig väl vid en jämförelse med övriga västeuropeiska länder. Beskattningen av arbetsinkomster är numera starkt konkurrenskraftig i ett internationellt perspektiv. Skattenivån ger inte löntagare ens i höga inkomstlägen skäl att flytta utomlands.
En nyligen genomförd OECD-studie har visat att den svenska företagsbeskattningen är starkt konkurrenskraftig i ett västeuropeiskt perspektiv. Den kommer inte att ge upphov till någon utflyttning av verksamheter, utan talar snarare för ett inflöde av investeringar. Utländska direktinvesteringar i Sverige har ökat från ca 10 miljarder kronor 1989 till ca 45 miljarder kronor 1991.
Inte heller kan skatten på kapitalinkomster förväntas medföra något stort nettoutflöde. Med undantag för realisationsvinstbeskattningen ligger de svenska skattesatserna knappast över den genomsnittliga nivån inom EG.
Ett EG-medlemskap skulle förändra situationen på det sättet, att det förutsätter avskaffande av gränskontroll för varor och tjänster (men inte nödvändigtvis för eller kontroll av de varor som resenärer för med sig). Därför behöver de indirekta skatterna vara harmoniserade så långt som detta är nödvändigt för att den inre marknaden skall fungera.
De indirekta skatter som finns i Sverige (moms och punktskatter) stämmer ganska väl med de formella krav på skattesystemets utformning som beslutats inom EG. Vissa varor och tjänster som nu är befriade från moms måste i princip beskattas, medan punktskatter på andra varor och tjänster får avskaffas. I vissa fall måste den tekniska konstruktionen ändras, t.ex. så att skatt inte tas ut i samband med gränskontroll utan i grossistledet. Detta handlar dock om förändringar som inte har någon betydelse ur statsfinansiell synpunkt.
De formella kraven ger emellertid inte hela bilden. EG- reglerna ger medlemsländerna rätt att besluta om vilken momsskattesats de önskar över den fastställda miniminivån på normalt 15 procent. Detsamma gäller punktskatterna på alkohol, tobak och oljeprodukter. Om emellertid priserna -- varav de indirekta skatterna är en del -- skiljer sig markant åt mellan medlemsländerna i EG kan det medföra att privatpersoner väljer att köpa vissa varor i det land där priset är lägst.
Det innebär en fördel för konsumenterna. Men om denna gränshandel blir omfattande och går enbart i en riktning förlorar statskassan skatteintäkter. Om prisskillnaderna beror på olikheter i beskattningen kan i det läget en sänkt skattesats tvingas fram.
En sådan utveckling är dock för svensk del inte nära förestående. Vi kan bli medlemmar i EG tidigast 1995, och det är endast vid ett medlemskap som resanderegler eller gränskontroller påverkas.
Det mesta talar för att inte heller ett EG-medlemskap skulle medföra någon dramatisk ökning av privatpersoners inköp i andra länder. Ett undantag kan dock vara spritdrycker och tobaksvaror, där de svenska punktskatterna gör att priserna ligger långt över dem i alla europeiska länder, med undantag för våra nordiska grannar.
För andra konsumentvaror än sprit och tobak är prisskillnaderna (inklusive skatter) mellan Sverige och andra länder knappast så stora att de skulle föranleda konsumenter att i någon större omfattning resa utomlands för att göra sina inköp. Man kan dessutom förutsätta att konsumentpriserna i Sverige i så fall skulle kunna sänkas på de varor där handeln riskerar att förlora kunder till utländska konkurrenter.
Det finns således ingen anledning att anta att ett svenskt EG-medlemskap skulle medföra någon snabb eller på annat sätt dramatisk ökning av gränshandeln. Därmed kan inte heller sänkningar av momssatsen eller andra punktskatter nu motiveras med de krav ett framtida EG-medlemskap skulle ställa.
Emellertid finns behov av ökade kunskaper om hur gränshandeln kan utvecklas i en situation där gränskontroller och formella hinder avskaffas på det sätt som kommer att ske inom EG. Etablerandet av den inre marknaden, som för de länder som är medlemmar i EG kommer att fungera från den 1 januari 1993, är en händelse utan tidigare motsvarighet. Inom dagens EG finns betydande skillnader vad gäller t.ex. prisoch skattenivåer för olika varugrupper. Det finns också en mångfald av geografiska och befolkningsmässiga förhållanden som kan vara av betydelse för om och hur en gränshandel utvecklas. För svensk del dröjer det till dess ett eventuellt medlemskap träder i kraft innan en motsvarande gränshandel kan uppstå.
Ytterligare en faktor av betydelse, om än på något längre sikt, är hur relevanta skattesatser kan förväntas utveckla sig i olika EG-länder. Utöver genomförandet av den inre marknaden kan bl.a. demografiska förändringar, behov av miljö- och infrastrukturinvesteringar och konvergenskraven inför EMU under de närmaste 5--10 åren medföra betydande effekter för skattesystemen såväl i EG:s nuvarande medlemsländer som i Sverige. Det kan inte uteslutas att såväl enskilda skatter som den totala skattenivån inom flera EG-länder kan komma att höjas under 1990-talet.
Våra ambitioner att bli del av en gemensam europeisk marknad kan komma att kräva en anpassning nedåt av vissa skatter, även om omfattningen och inriktningen av denna anpassning varken går eller behöver preciseras idag. Å andra sidan finns det möjligheter att höja andra skatter. Ett eventuellt framtida medlemskap i EG torde därför inte, åtminstone inte under de närmaste åren, få några nämnvärda konsekvenser för den totala skattenivån i Sverige. Den skattenivå vi får kommer i huvudsak att vara resultatet av vad vi själva som nation väljer.
Regeringen bör mot denna bakgrund säkerställa att utvecklingen inom EG noggrant följs, så att bedömningar av vilka åtgärder på skatteområdet som kan vara befogade inför ett svenskt medlemskap vilar på ett betydligt mer stabilt sakunderlag än hittills.
3. Skatt efter bärkraft
Skattesystemet ska bidra till en rättvis fördelning av inkomst och förmögenhet. Det är främst genom skatterna som vi betalar för den gemensamma välfärden.
De skatteförändringar som har skett sedan hösten 1991 innebär att den skattemässiga balansen mellan arbete och kapital har förskjutits så att kapital- och förmögenhetsägarnas skattebelastning minskats. Samtidigt har återigen möjligheterna till en orättvis och ekonomiskt osund skatteplanering ökat.
De förslag på skatteområdet som nu föreslås av regeringen torde ytterligare försämra den fördelningspolitiska profilen i skattesystemet. Tillsammans med de besparingar och nedskärningar som föreslås inom den kommunala sektorn och socialförsäkringssystemet ger detta helt oacceptabla effekter för rättvisan i samhället.
I en nyligen genomförd studie (Fördelningspolitiska effekter av regeringens politik, LO, april 1992) redovisas effekterna av den politik som regeringen genomfört sedan regeringsskiftet i oktober 1991.
I studien sägs bl.a. att det råder ''inte någon tvekan om att regeringspolitiken innebär en systematisk och stor omfördelning av köpkraft från löntagare till kapitalägare och företagare. Praktiskt taget samtliga löntagare drabbas, oberoende av inkomst, i genomsnitt av en köpkraftsförsämring. Däremot förbättras, oberoende av inkomst, köpkraften i genomsnitt för samtliga kapitalägare och företagare.
Totalt sett innebär den studerade politiken att kapitalägare och företagare förbättrar sin köpkraft med ca 3,5 miljarder kr medan löntagarna försämrar sin köpkraft med nästan 5 miljarder kr.''
Studien visar också att löntagarna i nästan varje inkomstläge får bidra mera till skattesänkningarnas finansiering än övriga grupper. Bland kapitalägare och företagare ökar köpkraften med växande förmögenheter. Ju rikare man är, desto mer tjänar man på regeringens politik.
Den politik som nu genomförs av regeringen går tvärs emot principen om skatt efter bärkraft. Politiken leder oss i svindlande fart tillbaka till en ordning med stora och ökande klyftor.
För socialdemokratin är en sådan politik fullständigt oacceptabel. Vi och det svenska folket vet att folkets vilja till arbete är nationens viktigaste tillgång. Välstånd kan endast åstadkommas genom allas vilja och möjligheter att bidra till det gemensamma folkhushållets utveckling.
Regeringens skattepolitik är ett tydligt exempel på en ren intresse- och symbolpolitik. Ideologiskt motiverade teser upphöjs till dagens sanning.
Kravet på sänkt skattetryck är ett exempel på denna symbolpolitik, där bristen på underlag och analys är uppenbar. De förändringar som hittills har föreslagits och genomförts har sannolikt mycket små och osäkra effekter för tillväxten.
Det finns inga empiriska studier som visar något klart samband mellan skattetryck och tillväxt. Tvärtom visar ett flertal internationella studier att experiment av det slag som den svenska regeringen nu utsätter det svenska folket för, främst har lett till ökade inkomstklyftor och gigantiska budgetunderskott. Tillväxteffekterna har varit mycket små eller obefintliga.
Sverige behöver inga experiment av liknande slag. Vi vet hur det gick där den politiken har prövats! Den s.k. enda vägens politik är en återvändsgränd.
4. Återupprätta skattereformen
Vi socialdemokrater står fast vid de principer som vägledde genomförandet av den stora skattereformen. Det innebär att skattesystemet ska bidra till en rättvis fördelning och utgöra ett robust och uthålligt system för finansieringen av den gemensamma välfärden.
De förändringar som har genomförts sedan hösten 1991 har på viktiga punkter rubbat förtroendet för att skattereformen skall bli bestående. Såväl skattesatsförändringar som införandet av nya undantagsregler i skattesystemet samt borttagandet av förmögenhetsskatten har på ett systematiskt sätt urholkat en av skattesystemets grundprinciper, skatt efter bärkraft.
Även de planerade åtgärderna inom bostadsfinansieringen, den uppskjutna barnbidragshöjningen, förslaget om karensdagar i sjukförsäkringen m.m. leder indirekt till en urholkning av skattereformens fördelningspolitiska syften.
Vi vill återställa skattereformen i dess huvuddrag. Vi upprepar därför våra tidigare förslag om nej till sänkt kapitalinkomstskatt, reavinstskatt, förmögenhetsskatt, arvs- och gåvoskatt m.m. Vi vill räkna upp brytpunkten i skatteskalan mindre än regeringen och återinföra den allmänna löneavgiften.
För närvarande pågår en omfattande utvärdering av skattereformen (KUSK). De förändringar som genomförts och planeras kommer utan tvekan att påtagligt försvåra denna utvärdering och därmed minska värdet av eventuella slutsatser.
Denna utvärdering skulle kunna ge synnerligen värdefull kunskap om skattesystemets konsekvenser för ekonomins funktionssätt, tillväxten och fördelningspolitiska effekter. Också av denna anledning är det viktigt att skattereformens grundprinciper kan bevaras.
Vi föreslår därför att de regler som gällde vid skattereformens införande i princip återställs. Härigenom ges också rimliga förutsättningar för en bedömning av det nya skattesystemets konsekvenser för ekonomins funktionssätt och dess fördelningspolitiska konsekvenser.
5. Regeringens förslag i kompletteringspropositionen
Regeringen föreslår nu att den allmänna energiskatten helt slopas för industrin och växthusnäringen och att koldioxidskatten blir kvar, men på en väsentligt lägre nivå. För att finansiera denna skattesänkning vill regeringen höja både den allmänna energiskatten och koldioxidskatten för övriga förbrukare. Konsekvenserna av regeringens energiskatteförslag blir bl.a. att skatten på bensin höjs med 16 öre per liter.
Vidare föreslår regeringen att den generella mervärdeskatten sänks från 25 % till 22 %, att schablonavdraget från intäkt av tjänst slopas och att fastighetsskatten på kommersiella lokaler avskaffas helt.
För hushållen innebär skatteförslagen en svag expansiv effekt genom att momssänkningen är något högre än den höjda inkomstskatten och den del av energiskattehöjningen (ca 2,5 miljarder) som belastar hushållen. Den expansiva effekten (köpkraftsförstärkningen) är ca 2 miljarder kronor.
Momssänkningen
Momssänkningen innebär en budgetförsvagning med ca 11,6 miljarder kronor 1993. Det är svårt att bedöma vilka effekter den får på efterfrågan och priser. Dess realekonomiska effekter är helt beroende av hur priserna förändras för berörda delar av konsumtionen. Om priserna exklusive moms höjs minskar momssänkningens priseffekter och åtgärdens konjunktur- och fördelningspolitiska effekter.
Vi har heller inte råd att i nuvarande statsfinansiella situation vidta en så omfattande skattesänkning som detta innebär.
Vi avvisar av ovanstående skäl detta förslag.
Höjd inkomstskatt (slopat schablonavdrag)
Genom regeringens förslag slopas avdraget för arbetsresor till och från arbetet för kostnader under 4 000 kronor och för övriga kostnader för inkomstens förvärvande införs ett golv på 1 000 kronor som inte får dras av.
Härigenom höjs inkomstskatten för ca 5 miljoner löntagare med totalt ca 7 miljarder kronor. För flertalet löntagare innebär detta en skattehöjning med 1 240--2 040 kronor per år. Härigenom höjs den genomsnittliga skatt som löntagaren betalar. Åtgärden får inte några positiva effekter på arbetsutbudet.
Enbart åtgärden att slopa schablonavdraget innebär en köpkraftsindragning från hushållen med ca 7 miljarder kronor. Genom att arbetsresor fördyras kan åtgärden på sikt påverka människors intresse att ta arbete utanför bostadsorten, vilket i sin tur kan minska rörligheten på arbetsmarknaden.
Genom framför allt golvet för övriga avdrag på 1 000 kronor är det troligt att flera skattebetalare inte kan använda den förenklade deklarationen, vilket skapar stora problem för skattemyndigheternas gransknings- och kontrollverksamhet och minskar/försämrar skattemyndigheternas möjligheter att koncentrera sina insatser till viktigare områden än att granska vanliga löntagares deklarationer.
Åtgärden att slopa schablonavdraget kan försvåra kommande avtalsförhandlingar.
Vi avvisar av ovanstående skäl detta förslag.
Omläggning av energiskatter m.m.
Skattebortfallet för denna åtgärd beräknas enligt regeringen till 3,4 miljarder kronor. Av denna skattesänkning går ungefär hälften till den energiintensiva industrin och hälften till övrig industri. Regeringens förslag har knappast någon hög ''verkningsgrad''.
De näringspolitiska och samhällsekonomiska effekterna m.m. utvecklas vidare i avsnittet Energiskatter för industrin i denna motion.
För hushållen höjs skatten på el med 1,3 öre per kWh samtidigt som koldioxidskatten höjs från 25 öre till 32 öre per kg koldioxid. Den höjda koldioxidskatten innebär en bensinskattehöjning med 16 öre per liter (totalt ca 1 miljard kronor).
Av den totala energiskattehöjningen på ca 4 miljarder kronor belastas hushållen med ungefär 2,5 miljarder kronor. Det innebär höjda boendekostnader (uppvärmning och övrig hushållsel) samt ökade transportkostnader (bensinförbrukningen).
Vi avvisar av ovanstående skäl detta förslag. Vi återkommer nedan till ett eget förslag angående den energiintensiva industrins energiskatter.
Slopad fastighetsskatt på kommersiella lokaler
Genom skattereformen höjdes fastighetsskatten på alla hyreshus, oavsett användning, till 2,5 % av taxeringsvärdet. För att dämpa överhettningen av investeringar i kontor och andra kommersiella byggnader höjdes för perioden 1991-- 92 fastighetsskatten till 3,5 % på denna typ av fastigheter.
Regeringens förslag att slopa fastighetsskatten på kommersiella fastigheter från 1993 innebär ett skattebortfall med ca 3 miljarder kronor. Åtgärden syftar enligt regeringen till att åstadkomma en höjning av värdet på kontorsfastigheter genom att öka fastighetsägarnas lönsamhet. Därmed skulle kreditförlusterna i bankerna begränsas.
Vi tror inte att en avskaffad fastighetsskatt får så starka effekter, eftersom lokalhyresgästerna i normalfallet betalar fastighetsskatten vid sidan av hyran och att fastighetsägarnas lönsamhet därför endast påverkas svagt och på längre sikt.
Dessutom ifrågasätter vi om staten genom att ge stora, särskilt riktade skattelättnader ska rädda fastighetsägarna eller andra placerare från konsekvenserna av beslut som visat sig förlustbringande. Det hör också till bilden att priserna på kontorshus idag, trots det kraftiga prisfallet de senaste åren, är åtta gånger högre än 1980.
Vi avvisar av ovanstående skäl detta förslag. Vi återkommer i vår motion om åtgärder mot finanskrisen (1991/92:Fi73) till förslag angående outhyrda lokaler.
6. Budget- och fördelningseffekter av regeringens förslag
Ser man på samtliga förslag på skatteområdet är dessa svagt regressiva genom att gynna hushåll med höga inkomster i förhållande till hushåll med lägre inkomster. Även hushåll med medelstora inkomster kommer sannolikt att få försämrad köpkraft av regeringens förslag.
Tillsammans med tidigare beslutade förändringar på skatteområdet förstärks den tidigare orättvisa omfördelningen av skattesänkningar och besparingar.
Budgeteffekter av regeringens förslag
Förslag Budgeteffekt (mdr kr) 1. Momssänkning --11,6 2. Energiskatteomläggning för industrin och övriga förbrukare 0,6 (4--3,4) 3. Höjning av inkomstskatten (slopat schablonavdrag) 7 4. Slopad fastighetsskatt på kommersiella lokaler --3
-------------------- Budgetförsvagning: --7 7. Våra förslag
Vi säger nej till samtliga ovanstående förslag från regeringen. Vi föreslår i stället en förändring av energiskatterna så att de för industrin och växthusnäringen maximeras till 0,6 % av saluvärdet. Med vårt förslag kan de miljöstyrande inslagen i energibeskattningen upprätthållas och skattesänkningen riktas till de energiintensiva industrierna. Den statsfinansiella kostnaden blir mindre än hälften av den som följer av regeringens förslag.
I vår motion till riksdagen i januari (1991/92:Sk328) har vi redovisat ett stort antal förslag för att upprätthålla grundprinciperna i skattereformen och ge utrymme för satsningar på arbete och välfärd. Vi vidhåller dessa förslag som här återges i stark sammanfattning.
Förslag Budgeteffekt Budgeteffekt 1992/93 milj kr helår milj kr A. ÖKADE STATSINTÄKTER 1. Justering av brytpunkten i skatteskalan (1 jan. 1993)
+ 750 + 1 500 2. Ökad kapitalskattesats från 25 % till 30 % (1 jan. 1993)
+1 300 + 3 200 3. Ökad reavinstskattesats från 25 % till 30 % för aktier (1 juli 1992)
+ 850 + 850 4. Höjd reavinstbeskattning av bostadsrätter (takregeln) (1 juli 1992)
+ 250 + 250 5. Höjd avkastningsskatt på kapitalförsäkringar, värdepappersfonder, privata pensionsförsäkringar (1 jan. 1993)
+ 600 + 1 200 6. Ändrad begränsningsregel för ränteavdrag (1 jan. 1993)
+ 100 + 200 7. Ändrad beskattning av delägare i fåmansbolag (1 jan. 1993)
+ 150 + 200 8. Återinförd allmän löneavgift (0,34 %) (1 juli 1992)
+2 300 + 2 300 9. Höjd särskild löneskatt (22,2 %) (1 juli 1992)
+ 100 + 100 10. Socialavgifter på vinstandelsmedel (1 juli 1992)
+ 100 + 100 11. Reformerad förmögenhetsbeskattning (fr.o.m. taxeringsåret 1993) och återställd arvs- och gåvobeskattning (1 juli 1992)
+1 700 + 3 000
A. Summa +8 200 +12 900 B. MINSKADE STATSINTÄKTER 12. Återinförd skattereduktion för fackföreningsavgifter (1 jan. 1993) m.m.
-- 900 -- 1 500 13. Ökad skattereduktion för underskott i kapital (1 jan. 1993)
--1 200 -- 2 900
B. Summa --2 100 -- 4 400 Total A--B: +6 100 + 8 500 8. Energiskatter för industrin
Bakgrund
För en god ekonomi och full sysselsättning i hela landet krävs en näringspolitik som ger goda förutsättningar för industrin att verka. Näringspolitiken måste säkerställa konkurrenskraft och utvecklingsmöjligheter för både småföretag och storföretag. Den måste också göra Sverige attraktiv för internationella företag. Därför måste politiken inriktas på att befästa den prisstabilitet som nu har uppnåtts. Genom förnyelse av arbetets organisation och en höjning av kompetensen på bredden i arbetslivet bör produktiviteten kunna höjas rejält under de närmaste åren. Genom EES-avtalet förstärks de svenska företagens möjligheter på den europeiska marknaden.
Denna allmänna näringspolitik ger en god grund för en sund utveckling av industrin i vårt land. Vissa företag och vissa branscher kräver ytterligare förutsättningar för en god livskraft. En viktig del av svensk industri tillverkar energikrävande standardvaror som stål, metaller, malm, papper, massa, cement eller insatsvaror till dessa industrier som ferrolegeringar, klor, klorat, natronlut o dyl. I Sverige ligger dessa industrier främst i skogslänen och på norrlandskusten. Deras produkter prissätts på världsmarknaden och några avgörande kvalitetsskillnader föreligger inte. Följden blir att företag som inte har konkurrenskraftiga produktionskostnader slås ut från marknaden.
För dessa industrier är en säker tillgång till energi på rimliga villkor en avgörande förutsättning. En viktig grund för stabil energiförsörjning lades genom trepartiöverenskommelsen om energipolitiken i januari 1991. Samtidigt som vi värnar om dessa företags överlevnad krävs emellertid ekonomiska styrmedel, bland annat energiskatter, för att komma till rätta med de miljöproblem vi står inför. Men energiskatter på den nivå som är rimlig att ta ut från konsumenter skulle slå ut dessa företag.
En sådan utslagning skulle emellertid inte leda till någon egentlig minskning av energianvändning eller miljöskador eftersom produkterna handlas på världsmarknaden. En beskattning i Sverige som avviker kraftigt från omvärldens leder alltså inte, i detta sammanhang, till minskning av energianvändning eller miljöskador. Den leder i stället till att produktionen, och därmed energianvändningen och miljöskadorna, flyttas till ett annat land.
Hemmamarknadsinriktad energianvändning, däremot, kan styras genom energiskatter och miljöavgifter. Därför är det rationellt med olika energiskatter för internationellt konkurrensutsatt industri, respektive för hemmamarknadsinriktad verksamhet.
Dagens regler för nedsättning av energiskatt
Dagens nedsättningssystem regleras i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt. Lagens andra paragraf, första stycket (ändrat 1990:584) utgörs av en regel om skattetak för energiskatten på 3 % av industrins försäljningsvärde: ''Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt på elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid industriell tillverkning och skatt enligt lagen (1990:582) om koldioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag som förbrukas vid industriell tillverkning, tas ut med sådant belopp att den sammanlagda skatten inte överstiger tre procent av de tillverkade produkternas försäljningsvärde fritt fabrik.''
Andra paragrafens andra stycke är en undantagsregel enligt vilken regeringen kan medge ytterligare nedsättning efter individuell ansökan och individuell prövning: ''Föreligger särskilda skäl kan regeringen för visst företag medge nedsättning utöver vad som anges i första stycket.''
Denna undantagsregel har kommit att bli normal praxis. Den tillämpas nu regelmässigt så att företag beviljas nedsättning av energiskatt till en nivå motsvarande 1,2 % av saluvärdet.
Enligt regeringsbeslut får dock endast en del (473 kr per kubikmeter) av oljeskatten beaktas. Dessa individuella regeringsbeslut för enskilda industriföretag anses nu kollidera med våra handelspolitiska åtaganden gentemot EG och GATT.
I samma lags första paragraf finns en särskild undantagsregel för växthusnäringen. Den innebär att skatt på elektrisk kraft och bränsle, som användes för växthusuppvärmning vid yrkesmässig växthusodling, utgår efter 15 % av de normala skattesatserna för allmän energiskatt och koldioxidskatt.
I lagen om allmän energiskatt respektive lagen om koldioxidskatt finns ytterligare undantag. Bland annat undantas från beskattning sådana energiråvaror som används för annat ändamål än energialstring samt kolbränslen som förbrukas i metallurgiska processer.
Regeringens förslag
Regeringen föreslår att den allmänna energiskatten tas bort för växthusnäring och tillverkningsindustri samt att koldioxidskatten för dessa kategorier sänks till 8 öre per kg utsläppt koldioxid. Detta innebär att elskatten för industrin bortfaller helt och att skatterna för industrins bränslen blir mycket låga. För tung eldningsolja i miljöklass 3 sänks skatten från 1 260 kr per kubikmeter till 230 kr per kubikmeter. Skatteskillnaderna för olika miljöklasser försvinner och skattedifferenserna mellan olika bränslen minskas dramatiskt. Skatteskillnaden mellan tung eldningsolja och naturgas blir mindre än ett öre per kWh, vilket innebär att de ekonomiska incitamenten för industrin att använda rena bränslen försvinner.
Genom dessa obetydliga skatteskillnader kommer industrins efterfrågan på biobränslen, naturgas och gasol att reduceras mycket kraftigt. Förutom de allvarliga miljökonsekvenserna, rycker detta undan den ekonomiska grunden för naturgasen. Därigenom avbryts den pågående konsolideringen av naturgasen i södra och västra Sverige, och ett definitivt stopp sätts för alla planer på introduktion i andra delar av landet.
Skattelättnaden för industrin finansieras med motsvarande skattehöjning för energianvändning inom övriga sektorer. För övriga, dvs hushåll, servicesektorn etc, behålls den allmänna energiskatten för bränslen på hittillsvarande nivå och koldioxidskatten höjs till 32 öre per kg. Allmän energiskatt på el höjs med 1,3 öre/kWh. För att kompensera hushållen för kostnadshöjningen sänks momsen med 3 %, vilket innebär en överkompensation som i sin tur dras in genom en höjning av inkomstskatten.
Vidare förs i propositionen ett diffust resonemang om att den hittillsvarande skattefriheten för kolbränslen som används i metallurgiska processer avskaffas. Delar av kolet föreslås av regeringen belastas med koldioxidskatt. Av propositionen framgår inte hur mycket, men med utgångspunkt i den bakomliggande utredningen kan man dra slutsatsen att avsikten är att beskatta 20 % av det metallurgiska kolet. Detta skulle i så fall belasta järn-, stål- och metallindustri med drygt 60 milj kr per år. För den malmbaserade stålindustrin, som redan har en pressad situation, skulle detta innebära en kraftig konkurrensnackdel jämfört med omvärlden där metallurgiskt kol genomgående är fritt från skatt.
Av flera skäl motsätter vi oss regeringens förslag till omläggning av energiskatterna. För det första är träffbilden mycket dålig: Över hälften av nedsättningen (ca 2 miljarder kr per år) går till företag där energin utgör en obetydlig del av produktionskostnaden.
För det andra tas de miljöstyrande effekterna bort för industrin -- det blir åter ekonomiskt förmånligt att elda kol och tung olja i stället för naturgas, gasol eller biobränslen. För det tredje innebär förslaget en onödigt tung belastning på statsbudgeten. För det fjärde är energibeskattning av metallurgiskt kol orimligt eftersom kolet inte till någon del används med syftet att alstra energi.
Vårt förslag till energibeskattning för industrin
Ett generellt tak för energiskatt.
I stället för regeringens komplicerade skatteomläggning föreslår vi att det av skattemyndigheterna administrerade generella skattetaket i lagen om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt ändras från nuvarande 3 % till 0,6 %. Samtidigt ändras praxis så att hela oljeskatten får räknas in i beräkningsunderlaget. Lagens undantagsregel om individuell nedsättning efter regeringsbeslut tas bort. Det markeras också att skattetaket tillämpas på liknande sätt som andra regler inom företagsbeskattningen.
Genom att skattemyndigheterna rutinmässigt tillämpar ett generellt skattetak, som inte riktar sig exklusivt till vissa företag eller industribranscher, innebär inte detta system någon konflikt med våra handelspolitiska åtaganden.
Skattefrihet för metallurgiskt kol.
I lagen (1957:262) om allmän energiskatt 24 § första stycket finns ett antal undantag från energibeskattning. Bland annat stadgas där (punkt f) att energiskatt inte tas ut för ''bränsle som förbrukats eller försålts för annat ändamål än energialstring''.
Ändamålet med en metallurgisk process är inte att alstra energi. Ändamålet är att framställa metaller. Kol eller koks används för att reducera olika metalloxider till metaller, till exempel i en masugn där järnmalm med hjälp av koks reduceras till järn. Eftersom denna kemiska process är exoterm uppstår värme, men detta är inte ändamålet med förfarandet. Som en följd av de naturlagar som styr förloppet i masugnen blir avgaserna till viss del brännbara och kan under vissa förhållanden tas till vara, men fortfarande är ändamålet med processen inte att alstra energi, utan avgaserna är en avfallsprodukt.
Som framgår ovan används metallurgiskt kol och koks i sin helhet ''för annat ändamål än energialstring'' och därmed är detta undantag tillämpligt för metallurgiskt kol och koks i dess helhet. Detta gör det extra undantaget i andra stycket samma paragraf överflödigt, och därför bör nämnda stycke upphävas. Allmän energiskatt skall således inte utgå för kol som används för metallurgiska processer.
Genom den hänvisning som redan finns i 3 § lagen (1990:582) om koldioxidskatt till undantagen i 24 § lagen om allmän energiskatt innebär detta att metallurgiskt kol inte heller skall beläggas med koldioxidskatt.
Utfall för olika industribranscher.
Eftersom företag även inom branscher och delbranscher varierar med avseende på energiförbrukning m.m. krävs en analys från industristatistikens grundmaterial för att klargöra utfallet för olika industribranscher. Sådana analyser av såväl vårt som regeringens förslag har gjorts av SCB och visar följande ekonomiska utfall för 1991 för olika branscher (milj.kr):
Bransch Dagens Regerings- Vårt faktiska förslaget förslag skatt Gruvor 176 ca 37 46 Skivindustri 40 ca 6 12 Massa och papper 917 ca160 332 Kemisk industri 395 ca 52 373 Glas och tegel 96 ca 21 22 Övr. jord/stenindustri 228 ca115 73 Järn, stål och metall 625 ca 95 335 (+ skatt på metallurgiskt kol:
ca 60)
Summa energiintensiva branscher: 2 477 ca 546 1 193 Summa övrig industri: 1 944 ca184 1 925
Källa: bearbetning av SCBs industristatistik.
Skillnaden mellan förslagen är i huvudsak att vårt förslag inriktas mot de energitunga företagen, och att vi inte vill införa skatt på metallurgiskt kol. Regeringens förslag är inte selektivt och ger därför ca 1,8 mdr till ej energiintensiva branscher. Detta leder också till att regeringsförslaget ger flera hundra miljoner i skattesänkning till ej energitunga företag i energiintensiva branscher. I tabellen framgår detta tydligt för den kemiska industrin där det finns en mängd företag med lågt energibehov och således utan behov av sänkt energibeskattning.
Energibeskattning för växthusnäringen
Den energiintensiva industrin drivs i något hundratal företag. Växthusnäringen har ungefär samma energiintensitet men bedrivs i närmare 2 000 olika företag. Växthusnäringen drivs i hård internationell konkurrens, och för att säkra dess överlevnad fordras internationellt konkurrenskraftiga energikostnader. Hittills har denna näring haft en särskild skattenedsättning i form av att skatterna för uppvärmningsenergi tas ut med 15 % av de normala skattesatserna.
Vi föreslår att växthusnäringen, på samma sätt som industrin, tas in i systemet med generellt tak för energiskatten. En fördel därvid är den administrativa förenkling som följer av att det inte längre blir nödvändigt att, som i dag, skilja ut vilken energi som används för uppvärmning respektive för belysning, fläktar etc. Samtidigt leder tillämpningen av skattetaket till ytterligare reduktion av skattebelastningen.
En grov beräkning visar att växthusnäringen i dag belastas med energiskatt på 40 milj kr och att regeringens förslag skulle leda till en skatt på ca 33 milj kr. Ett skattetak på 0,6 % av saluvärdet skulle leda till en skattebelastning på ca 11 milj kr.
Vårt förslag jämfört med regeringens
Regeringens förslag ger över 2 miljarder kronor i sänkning av energiskatt till företag där energikostnaden saknar betydelse för konkurrenskraften. Förutom att detta är ett ansvarslöst sätt att behandla statsbudgeten innebär det att de ekonomiska styrmedlen tas bort för företag där de fyller funktionen att stimulera till minskad energianvändning och val av mindre miljöskadliga energislag.
Vårt förslag leder, som framgår, till ett skattebortfall på ca 1 300 milj kr per år. Jämfört med regeringsförslagets skattebortfall på ca 3 400 milj kr per år innebär det en förstärkning av statsbudgeten med ca 2 100 milj kr per år.
Vårt förslag till ett generellt och rutinmässigt skattetak innebär att vi inte längre riskerar handelspolitiska konflikter. Samtidigt ger skattetaket den energitunga industrin internationellt konkurrenskraftiga energikostnader. I enlighet med internationell praxis bevaras också skattefriheten för metallurgiskt kol.
Allt detta blir med vårt förslag möjligt att genomföra parallellt med att de framsynta miljöavgifter, som redan etablerats, kan tillämpas fullt ut för huvuddelen av industrin. Härigenom bevarar vi konkurrenskraften för miljövänliga bränslen som naturgas, gasol och biobränslen.
Möjligheten att använda förädlingsvärde som bas för skattetaket
Energikostnadens andel av förädlingsvärdet ger ett annat, och i många fall mer relevant, mått på företagens energiintensitet. Ett skattetak baserat på saluvärdet kan i vissa fall dämpa företagens strävan att öka förädlingsgraden och därigenom öka värdet på sina produkter. Mycket talar därför till förmån för att basera skattetaket på förädlingsvärdet i stället för på saluvärdet.
Begreppet förädlingsvärde är emellertid inte tillräckligt entydigt definierat för att direkt utnyttjas i lagstiftningen. Risker finns för omfattande skatteplanering.
Med tanke på de principiella fördelarna bör emellertid regeringen låta utreda möjligheterna att komplettera det nuvarande saluvärdesbaserade skattetaket med ett alternativ baserat på förädlingsvärdet.
Administrativa styrmedel som komplement
Dagens system med skattenedsättning har kritiserats för att skattens funktion som styrsignal upphör när ett företag bryter igenom skattetaket. Samma principiella svaghet kvarstår med vårt föreslagna generella skattetak.
Nackdelen skall emellertid inte överdrivas, eftersom det även framgent bara kommer att beröra de allra mest energiintensiva företagen. För dessa utgör energikostnaden en så väsentlig del av den totala produktionskostnaden att starka incitament till hushållning finns kvar, trots att skattebelastningen bortfaller på marginalen.
En ytterligare styrning mot lägre energiförbrukning och användande av mindre miljöskadliga energiformer kan emellertid åstadkommas genom olika administrativa åtgärder. För de uppskattningsvis 200--300 industriföretag som kommer att bryta igenom det föreslagna energiskattetaket är det rimligt att, som motprestation för skattebegränsningen, ställa krav på andra åtgärder för att stimulera till energihushållning. Exempelvis kan man för dessa företag kräva någon form av obligatorisk energirevision eller krav på energianvändningen i samband med koncessionsbeslut etc.
Regeringen bör därför låta utreda möjligheterna att på detta sätt komplettera energiskatterna med administrativa styrmedel för de industriföretag som når upp till energiskattetaket.
9. Åtgärder mot finanskrisen
I en särskild motion om åtgärder mot finanskrisen (1991/92:Fi73) redovisar vi förslag till hur vi vill sätta in olika åtgärder mot finanskrisen. I det sammanhanget föreslår vi bland annat att regeringen snarast bör återkomma till riksdagen med förslag till rullande fastighetstaxering i syfte att åstadkomma en kontinuerlig anpassning av taxeringsvärdena till förändrade marknadsvärden.
Vi vill också att möjligheterna att efterge den del av fastighetsskatten som är hänförlig till lokaler som ej är uthyrda skyndsamt utreds.
10. Fastighetsskatten på samlingslokaler
Fastigheter som huvudsakligen utnyttjas som samlingslokaler är befriade från fastighetsskatt. I de fall där kommunerna utnyttjar en del av lokalerna har sådan upplåtelse under senare tid kommit att i skatterättslig mening betraktas som kommersiellt utnyttjande. Härigenom har fastigheten i en del fall belastats med fastighetsskatt som tidigare inte utgått.
Vi anser att upplåtelse av lokaler till kommuner och andra icke-kommersiella ändamål inte bör betecknas som ett sådant kommersiellt utnyttjande som bör föranleda fastighetsbeskattning.
Vi anser därför att tillämpningen av de aktuella reglerna bör ses över så att utnyttjande av samlingslokaler i icke- kommersiella intressen i framtiden ej bör föranleda att fastighetsskatt kommer att utgå på sådana fastigheter som här omtalats.
11. Statsfinansiella konsekvenser av våra förslag
Totalt innebär dessa förslag att vi ökar statens intäkter med drygt 14 miljarder kronor 1993 (se tabell nedan). Våra skatteförslag innebär att vi återställer den skattereform som både vi och folkpartiet tidigare stod bakom och som har en så stor betydelse för näringslivet och den svenska ekonomin.
Förslag Budgeteffekt Budgeteffekt 1992/93 milj kr helår milj kr 1. Tidigare förslag (mot 1991/92:Sk328)
+6 100 + 8 500 2. Nej till sänkt moms +5 800 +11 600 3. Nej till slopat schablonavdrag
--3 500 -- 7 000 4. Nej till slopad fastighetsskatt på kommersiella lokaler
+1 500 + 3 000 5. Nej till höjda energiskatter för hushållen
--2 000 -- 4 000 6. Nej till regeringens förslag till energiskattesänkning för industrin
+1 700 + 3 400 7. Energiskattesänkning för industrin, vårt förslag
-- 650 -- 1 300 Summa +8 950 +14 200
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de svenska skatterna och internationaliseringen,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattereformen och principen om skatt efter bärkraft,
3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärderingen av skattereformen,
4. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.4 föreslagna lagen om ändring i lagen (1968:430) om mervärdesskatt,
5. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.5 föreslagna lagen om ändring i kommunalskattelagen (1928:370),
6. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter,
7. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.5 föreslagna lagen om ändring i uppbördslagen (1953:272),
8. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1957:262) om allmän energiskatt,
9. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1990:582) om koldioxidskatt,
10. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om dels ändring i lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt, dels upphävande av samma lag,
11. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1988:1567) om miljöskatt på inrikes flygtrafik,
12. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1991:609) om ändring i vägtrafikskattelagen (1988:327),
13. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna lagen om ändring i lagen (1991:610) om ändring i lagen (1988:328) om vägtrafikskatt på utländska fordon,
14. att riksdagen upphäver 24 § andra stycket lagen (1957:262) om allmän energiskatt,
15. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändamålet med förbrukning av kolbränslen för metallurgiska processer,
16. att riksdagen upphäver 1 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt,
17. att riksdagen beslutar att 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse:
Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt på elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling och skatt enligt lagen (1990:582) om koldioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling, tas ut med sådant belopp att den sammanlagda skatten inte överstiger 0,6 procent av produkternas försäljningsvärde fritt fabrik eller växthus,
18. att riksdagen beslutar att 3 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse:
Riksskatteverket beslutar om nedsättning av skatt enligt 2 §,
19. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att hela den allmänna energiskatten och koldioxidskatten för resp. bränsle bör beaktas vid tillämpningen av den begränsning av skatteuttag som föreskrivs i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt,
20. att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, som ett alternativ, basera begränsningen av energiskatteuttag på förädlingsvärdet i stället för på saluvärdet,
21. att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, för industriföretag som passerar energiskattetaket i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt, införa administrativa styrmedel för att stimulera till effektivare energianvändning,
22. att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.6 föreslagna lagen om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt,
23. att riksdagen beslutar om ändring i 10 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, att skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid 1994 års taxering skall vara 181
200 kr. multiplicerat med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1991 och prisläget i oktober 1992 med tillägg av 2 procentenheter,
24. att riksdagen beslutar att skattesatsen för fysiska personers och dödsbons kapitalinkomster skall vara 30
% fr.o.m. 1993,
25. att riksdagen beslutar att skatten på reavinster på aktier och andra finansiella instrument som beskattas enligt aktievinstreglerna skall vara 30
% fr.o.m. den 1 juli 1992,
26. att riksdagen beslutar att de regler för genomsyn vid tillämpningen av takregeln vid realisationsvinstbeskattningen av bostadsrätter som gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991 återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992,
27. att riksdagen beslutar att skattesatsen för avkastning på kapitalförsäkringar och för värdepappersfonder skall vara 30
% fr.o.m. år 1993,
28. att riksdagen beslutar att skattesatsen på avkastningen av privata pensionsförsäkringar skall vara 15
% fr.o.m. år 1993,
29. att riksdagen beslutar att bestämmelserna om ränteavdragsbegränsning, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. år 1993,
30. att riksdagen beslutar att reglerna för beskattning av delägare i fåmansföretag, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. taxeringsåret 1994,
31. att riksdagen beslutar att införa en allmän löneavgift på 0,34
% fr.o.m. den 1 juli 1992,
32. att riksdagen beslutar att den särskilda löneskatten skall utgå med 22,2
% fr.o.m. den 1 juli 1992,
33. att riksdagen beslutar att socialavgifter skall utgå på vinstandelsmedel fr.o.m. den 1 juli 1992,
34. att riksdagen hos regeringen begär förslag till ny lag om förmögenhetsskatt i enlighet med de grundprinciper om bredare skattebas och enhetlig skattesats som redovisats i departementspromemorian om reformerad förmögenhetsbeskattning (Ds 1990:91),
35. att riksdagen beslutar att reglerna för arvs- och gåvoskatt, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992,
36. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fastighetsskatten och allmänna samlingslokaler.
Stockholm den 8 maj 1992 Lars Hedfors (s) Bo Forslund (s) Anita Johansson (s) Bruno Poromaa (s) Yvonne Sandberg-Fries (s) Gunnar Nilsson (s) Sverre Palm (s) Karl Hagström (s) Lisbeth Staaf-Igelström (s) Roland Sundgren (s) Sten-Ove Sundström (s) Kaj Larsson (s) Inger Lundberg (s) Martin Nilsson (s)
Yrkanden (58)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de svenska skatterna och internationaliseringen
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om de svenska skatterna och internationaliseringen
- Behandlas i
- 10002att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattereformen och principen om skatt efter bärkraft
- Behandlas i
- 10002att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om skattereformen och principen om skatt efter bärkraft
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10003att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärderingen av skattereformen
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10003att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utvärderingen av skattereformen
- Behandlas i
- 10004att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.4 föreslagna
- Behandlas i
- 10004att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.4 föreslagna
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10005att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.5 föreslagna
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10005att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5.5 föreslagna
- Behandlas i
- 10006att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna
- Behandlas i
- 10006att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga I:5 föreslagna
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10007att riksdagen upphäver andra stycket 24 § lagen (1957:262) om allmän energiskatt
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- delvis bifall
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10007att riksdagen upphäver andra stycket 24 § lagen (1957:262) om allmän energiskatt
- Behandlas i
- 10008att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändamålet med förbrukning av kolbränslen för metallurgiska processer
- Behandlas i
- 10008att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändamålet med förbrukning av kolbränslen för metallurgiska processer
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- delvis bifall
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10009att riksdagen upphäver 1 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10009att riksdagen upphäver 1 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt
- Behandlas i
- 10010att riksdagen beslutar att 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse: Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt på elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling och skatt enligt lagen (1990:582) om koldioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling, tas ut med sådant belopp att den sammanlagda skatten inte överstiger 0,6 procent av produkternas försäljningsvärde fritt fabrik eller växthus
- Behandlas i
- 10010att riksdagen beslutar att 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse: Skatt enligt lagen (1957:262) om allmän energiskatt på elektrisk kraft och bränsle som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling och skatt enligt lagen (1990:582) om koldioxidskatt på sådant bränsle som avses i 1 § första stycket nämnda lag som förbrukas vid industriell tillverkning och vid yrkesmässig växthusodling, tas ut med sådant belopp att den sammanlagda skatten inte överstiger 0,6 procent av produkternas försäljningsvärde fritt fabrik eller växthus
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10011att riksdagen beslutar att 3 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse: Riksskatteverket beslutar om nedsättning av skatt enligt 2 §
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10011att riksdagen beslutar att 3 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt skall ges följande lydelse: Riksskatteverket beslutar om nedsättning av skatt enligt 2 §
- Behandlas i
- 10012att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att hela den allmänna energiskatten och koldioxidskatten för resp. bränsle bör beaktas vid tillämpningen av den begränsning av skatteuttag som föreskrivs i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt
- Behandlas i
- 10012att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att hela den allmänna energiskatten och koldioxidskatten för resp. bränsle bör beaktas vid tillämpningen av den begränsning av skatteuttag som föreskrivs i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10013att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, som ett alternativ, basera begränsningen av energiskatteuttag på förädlingsvärdet i stället för på saluvärdet
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10013att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, som ett alternativ, basera begränsningen av energiskatteuttag på förädlingsvärdet i stället för på saluvärdet
- Behandlas i
- 10014att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, för industriföretag som passerar energiskattetaket i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt, införa administrativa styrmedel för att stimulera till effektivare energianvändning
- Behandlas i
- 10014att riksdagen hos regeringen begär utredning av möjligheterna att, för industriföretag som passerar energiskattetaket i 2 § lagen (1974:992) om nedsättning av allmän energiskatt och koldioxidskatt, införa administrativa styrmedel för att stimulera till effektivare energianvändning
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10015att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga 1:5.6 föreslagna lagen om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10015att riksdagen avslår den i proposition 1991/92:150 bilaga 1:5.6 föreslagna lagen om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt
- Behandlas i
- 10016att riksdagen beslutar om ändring i 10 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, att skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid 1994 års taxering skall vara 181.200 kr. multiplicerat med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1991 och prisläget i oktober 1992 med tillägg av två procentenheter
- Behandlas i
- 10016att riksdagen beslutar om ändring i 10 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, att skiktgränsen för statlig inkomstskatt vid 1994 års taxering skall vara 181.200 kr. multiplicerat med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i oktober 1991 och prisläget i oktober 1992 med tillägg av två procentenheter
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10017att riksdagen beslutar att skattesatsen för fysiska personers och dödsbons kapitalinkomster skall vara 30 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10017att riksdagen beslutar att skattesatsen för fysiska personers och dödsbons kapitalinkomster skall vara 30 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- 10018att riksdagen beslutar att skatten på reavinster på aktier och andra finansiella instrument som beskattas enligt aktievinstreglerna skall vara 30 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10018att riksdagen beslutar att skatten på reavinster på aktier och andra finansiella instrument som beskattas enligt aktievinstreglerna skall vara 30 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10019att riksdagen beslutar att de regler för genomsyn vid tillämpningen av takregeln vid realisationsvinstbeskattningen av bostadsrätter som gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991 återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10019att riksdagen beslutar att de regler för genomsyn vid tillämpningen av takregeln vid realisationsvinstbeskattningen av bostadsrätter som gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991 återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10020att riksdagen beslutar att skattesatsen för avkastning på kapitalförsäkringar och för värdepappersfonder skall vara 30 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- 10020att riksdagen beslutar att skattesatsen för avkastning på kapitalförsäkringar och för värdepappersfonder skall vara 30 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10021att riksdagen beslutar att skattesatsen på avkastningen av privata pensionsförsäkringar skall vara 15 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10021att riksdagen beslutar att skattesatsen på avkastningen av privata pensionsförsäkringar skall vara 15 % fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- 10022att riksdagen beslutar att bestämmelserna om ränteavdragsbegränsning, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- 10022att riksdagen beslutar att bestämmelserna om ränteavdragsbegränsning, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. år 1993
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10023att riksdagen beslutar att reglerna för beskattning av delägare i fåmansföretag, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. taxeringsåret 1994
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10023att riksdagen beslutar att reglerna för beskattning av delägare i fåmansföretag, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. taxeringsåret 1994
- Behandlas i
- 10024att riksdagen beslutar att införa en allmän löneavgift på 0,34 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10024att riksdagen beslutar att införa en allmän löneavgift på 0,34 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10025att riksdagen beslutar att den särskilda löneskatten skall utgå med 22,2 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10025att riksdagen beslutar att den särskilda löneskatten skall utgå med 22,2 % fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10026att riksdagen beslutar att socialavgifter skall utgå på vinstandelsmedel fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10026att riksdagen beslutar att socialavgifter skall utgå på vinstandelsmedel fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10027att riksdagen hos regeringen begär förslag till ny lag om förmögenhetsskatt i enlighet med de grundprinciper om bredare skattebas och enhetlig skattesats som redovisats i departementspromemorian om reformerad förmögenhetsbeskattning (Ds 1990:91)
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10027att riksdagen hos regeringen begär förslag till ny lag om förmögenhetsskatt i enlighet med de grundprinciper om bredare skattebas och enhetlig skattesats som redovisats i departementspromemorian om reformerad förmögenhetsbeskattning (Ds 1990:91)
- Behandlas i
- 10028att riksdagen beslutar att reglerna för arvs- och gåvoskatt, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- 10028att riksdagen beslutar att reglerna för arvs- och gåvoskatt, såsom de gällde före riksdagens beslut den 18 december 1991, återinförs fr.o.m. den 1 juli 1992
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10029att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fastighetsskatten och allmänna samlingslokaler.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 10029att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om fastighetsskatten och allmänna samlingslokaler.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.