med anledning av prop. 1992/93:30 Ändring av begreppet arbetsskada
Motion 1992/93:Sf6 av Berith Eriksson m.fl. (v)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Proposition 1992/93:30
- Tilldelat
- Socialförsäkringsutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1992-11-17
- Bordläggning
- 1992-11-18
- Hänvisning
- 1992-11-19
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
I propositionen tas upp förslag om att det skall bli svårare att bevisa arbetsskador. Alla sjukdomar i rygg, muskler, leder och psyke ska beläggas med högre beviskrav.
Psykiska och psykosociala skador kommer fortsättningsvis att få en mycket hård bedömning, och patienter med sådana skador har exklusivt märkts ut i lagstiftningen som en pariagrupp. Problem som uppkommer av företagsnedläggelse, arbetstvist, bristande uppskattning av arbetsinsatser samt vantrivsel med jobb och kamrater ska inte betraktas som arbetsskada.
Det är en högre grad av bevisföring som ska tillämpas efter den 1 januari 1993. I lagen ska införas en passus som säger att ett samband mellan arbetets art och skadan ska anses föreligga bara när övervägande skäl talar för detta. Den nuvarande regeln, som bland annat tar hänsyn till individer med större mottaglighet och skörhet, försvinner och ersätts med vad vi vill kalla ett högre friskhetskrav.
Ingen lagändring
Ytligt sett handlar det om att ändra arbetsmiljöfaktorn från ''sannolikt'' till en ''hög grad av sannolikhet''. Det kommer inte längre att räcka med att människor har utsatts för en skadlig arbetsmiljö. Det måste också ledas i bevis att man utsatts för detta i tillräcklig omfattning. Vänsterpartiet anser att denna hårdnande inställning är felaktig. Vi menar att när sannolikheten för en arbetsmiljöfaktor har konstaterats ska skadlighetsbedömningen se till individens mottaglighet etc. Om lagändringen går igenom medför den att den personliga ''mottagligheten'' får en kraftigt reducerad betydelse.
De arbetsskador som kommer att omfattas av den ökade bevisbördan är också de som mest drabbar kvinnor och som uppstår på arbetsplatser med den sämsta miljön. Det gäller framför allt belastningsskador i muskler och skelett. Det kommer att resultera i att den vinst som nu görs på arbetsskadeförsäkringen får betalas igen -- både i mänskligt lidande och som ökade kostnader när det gäller sjukvård och sjukpensioneringar.
Vänsterpartiet anser också att regeringen frångår en rättspraxis inom socialförsäkringsområdet när man ger lagen en retroaktiv verkan. Det blir tidpunkten för anmälan av skada som blir avgörande och inte när skadan inträffar. Vänsterpartiet anser att detta förfarande kommer att verka negativt från rättssäkerhetssynpunkt.
Det finns många förändringar som kan göras på arbetsskadeområdet och som kan leda till en ökad rehabiliteringsinriktning. Att börja ett förändringsarbete med att försvåra möjligheterna att få beteckna en sjukdom som arbetsskada tycker vi är fel väg att gå. Vi är positiva till att delta i en diskussion om vad som i stället kan göras men vi avslår regeringens förslag att gå bakvägen för att minska arbetsskadorna. Vänsterpartiet vill ha en inriktning som både ser till den enskildes bästa och som kan pressa ned samhällskostnaderna på ett effektivare sätt än vad regeringen föreslår. Vi vill i stället avvakta den av regeringen tillsatta översynsutredningen av sjuk- och arbetsskadeförsäkringen.
Några exempel på vad som i stället borde diskuteras: Företagens skyddsorganisationer och företagshälsovården kan vara första instans för utredning av arbetsskador. Omkring 20 % av arbetstagarna har inte tillgång till dessa. Då bör försäkringskassan, liksom tidigare, göra utredningen och ha möjlighet att knyta till sig experter på arbetsmiljö och arbetsskador. Det direkta ansvaret för att en arbetsskada utreds och för utredningens kvalitet ska ligga på arbetsgivaren. Att göra bra utredningar på detta område bör inte vara svårare än när det gäller bilskaderegleringar eller andra försäkringsfall. Det är därför otillfredsställande när det nu sker en nedrustning av företagshälsovården. Vi befarar att när nu företagshälsovården skrotas i sin nuvarande form och marknadsanpassas så försvinner också stora delar av rehabiliteringsinriktningen. Vi befarar att den urholkning som började när statsbidragen kraftigt minskade kommer att fortsätta.Anmälningsskyldigheten till arbetarskyddsstyrelsen ska fortfarande finnas men yrkesinspektionen ska få ökade möjligheter att ingripa. Statistikhanteringen ska förbättras så att ISA får bättre underlag för sin information om bristerna i arbetsmiljön. Arbetarskyddsstyrelsen, fackföreningarna och arbetsgivarna bör kunna ha möjlighet att initiera lokala riktade utredningar för att finna och åtgärda dåliga arbetsmiljöer. Dessa bör också redovisas centralt för att ingå i den totala kartläggningen av arbetsmiljön. Försäkringskassorna ska ha ett centralt ansvar för rehabiliteringen. När dessa blir befriade från sin roll att via arbetsskadeutredningar skydda fondpengarna så finns förutsättningar att snabbt inleda en rehabilitering av dem som drabbats. Den snabbare handläggningstiden, då man även ska lösa den enskildes ekonomiska problem, kommer att ge bättre förutsättningar för att rehabiliteringsinsatserna ska lyckas.Många utredningar, bl.a. ''Arbete åt alla'', har visat att tidsfaktorn är viktig när det gäller att få in människor i arbetslivet. I SOU 1981:1 Hälsorisker visas att sysslolöshet och ohälsa har starka samband samt att långa tider utan arbete cementerar sjukdomar. Den som år efter år får gå och vänta på ett avgörande av ett arbetsskadeärende kan, förutom den redan befintliga skadan, även få psykiska problem.När det gjorts en omfördelning av arbetsuppgifterna mellan arbetsplats och försäkringskassa ska det det också vara möjligt att sätta upp tidsgränser för handläggning av arbetsskadeärenden. Den nuvarande samordningstiden, 90 dagar, kan utgöra normen för en längsta handläggningstid.Vänsterpartiet kan även tänka sig en förändring av avgiftssystemet om denna förändring förbättrar arbetsmiljön. Differentierade avgifter kan, om de är rätt utformade, fungera på detta sätt. I Finland har man differentierade avgifter i förhållande till arbetsplatsen som riskfaktor. Det ska vara lönsamt med en god arbetsmiljö; arbetsgivaren kommer i en lägre avgiftsklass om han gör förbättringar. Svårigheten här är att finna en bra avvägning mellan de olika klasserna. I Finland har man 12 olika klasser.Ökade resurser till forskning på arbetsskadeområdet, särskilt när det gäller belastningsskador, är en av förutsättningarna när det gäller att minska arbetsskadorna.
Livräntan
Slutligen anser vi att den förändring som regeringen föreslår när det gäller livränteunderlaget för retroaktiv livränta inte är nödvändig. Får vi snabba handläggningstider, exempelvis 90 dagar, och får företagens skyddsorganisation och företagshälsovård ansvar för arbetsskadeutredningarna så kommer också problemet med livräntans beräkning att försvinna. Det är oacceptabelt med nuvarande handläggningstider som kan resultera i att beslut om arbetsskada kommer först efter den drabbades död.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen avslår regeringens proposition 1992/93:30 om ändring av begreppet arbetsskada enligt vad i motionen anförts om att avvakta översynsarbetet,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder till förbättringar för den enskildes rehabilitering vid arbetsskada,
3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att minska samhällets kostnader för arbetsskadorna.
Stockholm den 12 november 1992 Berith Eriksson (v) Hans Andersson (v) Bengt Hurtig (v) John Andersson (v) Elisabeth Persson (v) Gudrun Schyman (v)
Yrkanden (6)
- 1att riksdagen avslår regeringens proposition 1992/93:30 om ändring av begreppet arbetsskada enligt vad i motionen anförts om att avvakta översynsarbetet
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen avslår regeringens proposition 1992/93:30 om ändring av begreppet arbetsskada enligt vad i motionen anförts om att avvakta översynsarbetet
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder till förbättringar för den enskildes rehabilitering vid arbetsskada
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder till förbättringar för den enskildes rehabilitering vid arbetsskada
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att minska samhällets kostnader för arbetsskadorna.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att minska samhällets kostnader för arbetsskadorna.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.