med anledning av skr. 1996/97:51 Vissa frågor om den kommunala ekonomin
Motion 1996/97:Fi24 av Lars Tobisson m.fl. (m)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Regeringsskrivelse 1996/97:51
- Tilldelat
- Finansutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1996-11-08
- Bordläggning
- 1996-11-18
- Hänvisning
- 1996-11-19
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
I sin skrivelse 1996/97:51 till riksdagen redogör regeringen för hur den ingripit och i förordning upphävt de uppräkningsfaktorer RRV (Riksrevisionsverket) fastställt för kommunalskatteutbetalningarna 1997 och istället bestämt nya sådana. Åtgärden innebär att kommuner och landsting erhåller cirka 2,6 miljarder kronor mer i preliminär utbetalning 1997. Bakgrunden är att regeringen säger sig vara säker på sin mer optimistiska prognos beträffande den svenska ekonomins utveckling.
För den händelse att regeringens prognos infrias blir innebörden av ingripandet att kommuner och landsting redan 1997 likviditetsmässigt får den förstärkning de i annat fall skulle få vänta på till 1999, då slutavräkningen för 1997 regleras mellan stat och kommun. Om regeringen gör en allt för optimistisk prognos, kommer däremot kommuner och landsting att 1999 få återbetala de medel de erhållit för mycket. (Just detta senare inträffar för kommunsektorn 1997 då flertalet kommuner och landsting får återbetala för mycket erhållna skattemedel avseende året 1995).
Regeringen säger tydligt i sin skrivelse att "slutavräkning av 1997 års skatteinkomster kommer att ske i sedvanlig ordning". Därigenom är helt klarlagt att kommuner och landsting enligt gällande regler skall återbetala för för mycket erhållna skatteintäkter, om regeringens i förhållande till RRV mer optimistiska prognos slår fel.
Mot den beskrivna bakgrunden är det förvånande att regeringen inskridit mot den gällande ordningen för utbetalning av preliminära skattemedel till kommunerna. Om den ekonomiska utvecklingen blir gynnsam vet nämligen kommuner och landsting sedan tidigare att de får del av denna genom ökade skatteinkomster. De saknar inte själva förutsättningar att bedöma utveckling- en och månad för månad registrera vad som händer i ekonomin. Regeringens skrivelse visar därmed indirekt vad vi moderater länge anfört, nämligen att det för kommunsektorn är avgörande att Sverige får en god ekonomisk till- växt. De strukturella förändringar som vi moderater i andra motioner förespråkar är sålunda av den allra största betydelse för kommuner och landsting när de skall bedöma sina framtida resurstillskott.
Att nu likviditetsmässigt förstärka kommunsektorn på det sätt regeringen gör innan man nått den önskade förbättringen av ekonomin ger emellertid en felaktig signal beträffande det framtida samhällsekonomiska utrymmet för kommunal verksamhet. Åtgärden kan då bl.a. leda till att pågående för- ändringsarbete upphör eller senareläggs och därmed bli kontraproduktiv.
Företrädare för kommuner och landsting har dock hittills reagerat sunt skeptiskt till regeringens åtgärd. De förefaller inse att risken kan vara stor att de får återbetala för mycket erhållna skattemedel 1999. I den situationen har finansministern och inrikesministern vidtagit en konstitutionellt uppseende- väckande åtgärd. I ett pressmeddelande med information till kommuner och landsting lämnas en garanti att medel upp till ett belopp på 2,6 miljarder kronor i praktiken ej skall behöva återbetalas om skattekraftsutvecklingen ej blir den prognosticerade. Något förslag i den riktningen har regeringen emellertid ej avlämnat till riksdagen. Förfarandet är synnerligen anmärk- ningsvärt. Vad det konkret torde handla om är att ett par statsråd på förhand försökt binda upp den riksdag som hösten 1998 skall fatta ett beslut om statsbidrag till kommuner och landsting för 1999. Bortsett från det rent konstitutionellt märkliga i detta är det onekligen märkligt att nu lova just kommunsektorn 2,6 miljarder kronor i extra anslag 1999 i en situation som dessutom förutsätter att den ekonomiska utvecklingen blir sämre än vad regeringen nu kalkylerar med.
Vi finner sålunda att regeringens handlande präglas av märkliga improvi- sationer som i sin tur kräver nya improvisationer. I stället för att konsekvent medverka till de för ekonomins funktionssätt nödvändiga strukturför- ändringarna läggs förslag som syftar till att ge, i detta fall kommunsektorn, en falsk trygghetskänsla. Den typen av åtgärder leder inte till den nödvändiga tillväxten i Sverige.
Hemställan
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av strukturella förändringar för en bättre ekonomi.
Stockholm den 7 november 1996
Lars Tobisson (m)
Sonja Rembo (m) Lennart Hedquist (m) Fredrik Reinfeldt (m) Per Bill (m) Anna Åkerhielm (m) Stig Rindborg (m) Tom Heyman (m) Margit Gennser (m) Bo Lundgren (m) Margareta E Nordenvall (m) Rune Rydén (m)
Yrkanden (2)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av strukturella förändringar för en bättre ekonomi.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av strukturella förändringar för en bättre ekonomi.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.