Nya fossilgasledningar genom Sverige
Motion 1999/2000:N350 av Birger Schlaug m.fl. (mp)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Näringsutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1999-10-05
- Hänvisning
- 1999-10-12
- Bordläggning
- 1999-10-12
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
1 Bakgrund
1.1 Planer på en ny svensk fossilgasledning
Fossilgasen har funnits som en joker i spelet om det svenska energisystemet under snart två decennier. Nuvarande ståndpunkt härstammar från de riktlinjer för fossilgasens användning som riksdagen uttalande år 1988, nämligen att investeringar i rörledningar och inköp av fossilgas skall ske efter strikt kommersiella principer. Gasen skall av egen kraft konkurrera på den svenska marknaden. De kommersiella förhandlingarna skall genomföras på företagsnivå, vilket innebär att staten inte skall engagera sig i ekonomiskt stöd till fossilgasprojekt. I det energipolitiska beslutet år 1997 upprepades att landets elförsörjning skall tryggas genom ett energisystem som grundas på varaktiga, helst inhemska och förnybara, energikällor samt på en effektiv energianvändning. Riksdagen har fastlagt att användningen av fossila bränslen skall hållas på en låg nivå i enlighet med Sveriges åtaganden att uppfylla Kyotoöverenskommelsen.
Också på nordisk nivå har diskussionerna pågått länge. Ett resultat av detta är den s.k. Bergendeklarationen från den 26 juni 1997, i vilken de nordiska statsministrarna underströk betydelsen av utvecklingen av ett integrerat fossilgasnät i Östersjöområdet. De nordiska energiministrarna har sedermera tillsatt en särskild arbetsgrupp för att följa upp Bergendeklarationen vad gäller utbyggnaden av fossilgasnätet och för att studera underlaget för större gasprojekt. Nordiska ministerrådet har tagit fram rapporter om hur fossil- gasnätet bör byggas ut.
Utöver detta har Sverige även fört samtal direkt med den stora gasleverantören Ryssland, främst vid president Jeltsins besök i Stockholm i december 1997. Som ett resultat av detta undertecknades ett avtal om samarbete mellan Sverige och Ryssland i bl.a. fossilgasfrågor. En svensk- rysk expertgrupp skall studera de gemensamma förutsättningarna för en utbyggnad av fossilgasnäten. Expertgruppen skall ta fram ett underlag så att erforderliga beslut kan fattas och överenskommelser ingås av de bägge ländernas regeringar under år 1999. Arbetet är försenat, varför expertgruppen enligt Näringsdepartementet inte kommer att lägga något förslag under 1999.
För närvarande pågår en kommersiell projektering inom ramen för ett finsk-ryskt konsortium (North Transgas OY); huvudsakliga intressenter är det finska energibolaget Neste och det ryska energibolaget Gazprom som studerar förutsättningarna för en transitledning från Ryssland ned till kontinenten. En av de alternativa sträckningar som studeras går genom Sverige, varför konsortiet uppvaktat svenska länsstyrelser med konkreta planer. Remisser har gått ut till berörda kommuner.
Olika konkreta alternativ har diskuterats genom åren. De senast presenterade planerna redovisas i den EU-sponsrade rapporten Nordic Gas Grid (NGG) från oktober 1998. EU:s intresse i detta är främst att ytterligare tillförselvägar för gas till EU är en viktig försörjningssäkerhetsfråga, framför allt på några års sikt.
I rapporten studeras möjligheterna till en sammankoppling av gasnät- verken i Finland, Sverige och Danmark samt i de baltiska staterna. För svensk del innebär huvudalternativet i Nordic Gas Grid en svensk ledning från Älvkarleby via Enköping och Jönköping till Ystad. Denna ledning försörjs dels med rysk gas från en ledning genom Finland till Älvkarleby, dels med norsk gas i en ny ledning västerifrån via Göteborg och vidare till Jönköping. Ledningen länkas också ihop med den befintliga svenska fossil- gasledningen på västkusten via en tvärförbindelse från Malmö till Ystad. Systemet kopplas ihop med det kontinentala fossilgasnätet genom en ledning från Ystad till Rostock. Totalt innebär detta inte mindre än 85 mil nya stamledningar genom Sverige. Dessutom tillkommer ca 110 mil mer eller mindre lokala distributionsledningar, vars dragningar inte beskrivs i den aktuella rapporten.
Huvudsyftet med de nya fossilgasledningarna genom Sverige är att bygga kapacitet för transitering av betydande mängder gas till kontinenten. Man talar om motsvarande 200 TWh gas med en enkelledning och drygt 300 TWh gas med en senare utbyggnad till dubbelledning. Men ledningen skall naturligtvis dras genom Sverige för att också leverera gas till det svenska energisystemet. I det "basfall" som beskrivs i rapporten skulle motsvarande 47 TWh gas användas i Sverige år 2020. I ett "högfall" bedöms mängden vara motsvarande 100 TWh gas och i ett "lågfall" 14 TWh. Basfallet anses inträffa med 60 % sannolikhet, medan "lågfallet" bara har 10 % sannolikhet och "högfallet" 30 %.
Gasleveranserna till Sverige skall kunna påbörjas tidigast år 2005. Sammantaget beräknas investeringarna för det svenska nätet ligga på närmare 35 miljarder kronor, vilka huvudsakligen tänks finansierade på kommersiella villkor och genom subventioner från EU.
1.2 Gasmarknadsdirektivet
Ett direktiv om gemensamma regler för den inre marknaden för fossilgas, det s.k. gasmarknadsdirektivet (98/30/EG), beslutades i juni 1998 (publicerat i EGT L204, 21 juli 1998). Enligt direktivet skall medlemsstaterna utfärda nödvändig lagstiftning och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast två år efter den tidpunkt vid vilken det trädde i kraft, vilket innebär att en svensk lag skall vara utfärdad senast i augusti 2000.
Direktivet bygger på samma principer som ligger till grund för det s.k. elmarknadsdirektivet (tillgång till nätet, ömsesidighet, subsidiaritet och gradvis öppnande av marknaden). I direktivet finns gemensamma regler för överföring, distribution, leverans och lagring av fossilgas. Där fastställs regler för fossilgassektorns organisation och funktion och för tillträde till marknaden samt drift av systemen. Vidare preciseras vilka kriterier och förfaranden som skall tillämpas vid beviljande av tillstånd för överföring, distribution, leverans och lagring av fossilgas.
En närmare diskussion om hur gasmarknadsdirektivet förhåller sig till svensk rätt, samt vad det innebär för möjligheterna att stoppa nya fossilgasledningar, finns i avsnitt 3 nedan.
1.3 Direktiv till Värme- och gasmarknadsutredningen (dir. 1998:41)
Med anledning av EU:s gasmarknadsdirektiv tillsatte regeringen sommaren 1998 en särskild utredare vars utredning tagit namnet Värme- och gasmarknadsutredningen. Uppdraget skall slutrapporteras i november 1999.
I direktiven till utredaren skriver regeringen att de gemensamma reglerna för den inre marknaden för fossilgas kommer att behöva genomföras i svensk lagstiftning med en utformning i huvudsak enligt rådets gemensamma ståndpunkt. Detta bör ske på ett sådant sätt att det förslag till ny lagstiftning som utarbetas tillgodoser gasmarknadsdirektivets krav. Ett förslag till svensk lagstiftning kan, menar regeringen, mycket väl gå längre än vad EG- direktivet kräver i det fall som bedöms vara ändamålsenligt. I detta sammanhang nämns faktorer som marknadsöppning och tillträde till näten för fossilgasoperatörer.
Men regeringen vill inte enbart fullfölja Sveriges åtaganden i förhållande till gasmarknadsdirektivet. Regeringen vill ha en ny fossilgasledning genom Sverige som en del av ett nordiskt fossilgasnät. Därför skriver man i direktivet till Värme- och gasmarknadsutredningen att utformningen av lag- stiftningen "bör ske på ett sådant sätt att förutsättningarna för utbyggnaden av ett integrerat naturgasnät [i Norden] inte försvåras".
1.4 En undvikande majoritetspolitik
Ovanstående citat, om att fossilgaslagstiftningen bör utformas så att förutsättningarna för utbyggnaden av ett integrerat fossilgasnät i Norden inte försvåras, är den tydligaste formulering regeringen presterat om sina ambitioner när det gäller fossilgasen. Tillsammans med Centerpartiet och Vänsterpartiet har Socialdemokraterna i riksdagen hemfallit åt en und- vikande retorik, som inte direkt ökar det svenska folkets förtroende för sina politiker. Denna tog sig senast uttryck i näringsutskottets konstaterande i betänkandet 1998/99:NU8:
Utskottet konstaterar att även om naturgasen är det minst miljöstörande fossila bränslet är det inte aktuellt med en storskalig introduktion av naturgas eller en ny naturgasledning genom Sverige.
Att något "inte är aktuellt" kan naturligtvis tolkas på två sätt:
- Som ett självklart konstaterande, dvs. det föreligger inte någon till- ståndsansökan om en ny fossilgasledning och följaktligen är ingen storskalig introduktion aktuell. Denna tolkning stämmer väl överens med Socialdemokraternas uttalanden i andra sammanhang. Denna intetsägande innebörd ligger närmast till hands.
- Som en åsikt om hur man ser på framtida tillståndsansökningar. Denna tolkning passar bättre på Centerpartiets och Vänsterpartiets retorik. Denna innebörd har utnyttjats av Centerpartiet i debatten, men är svårare att uttyda ur texten.
- Miljöpartiet försökte få fram ett gemensamt förtydligande från utskottets majoritet om hur deras skrivning skulle tolkas; som ett självklart konstaterande eller som en åsikt. Detta var omöjligt, varför vi reserverade oss.
Vi menar att detta inte enbart är fråga om politiska hårklyverier för trängre krets, utan att svenska folket faktiskt har rätt att få veta vad den politiska makten i landet anser om en eventuell kommande, avgörande förändring av det svenska energisystemet. Vill man ha en ny fossilgasledning eller inte? Miljöpartiet vill därför att riksdagen, som en precisering av dess ovan citerade uttalande, tillkännager regeringen att riksdagen inte anser att någon ny fossilgasledning genom Sverige skall byggas.
2 Effekter av en ny fossilgasledning genom Sverige
2.1 Fossilgasen ersätter biobränslen
I fossilgasexploatörernas planer framhålls att fossilgasen i stor utsträckning skall ersätta kol och olja, eftersom man i annat fall skulle få mycket höga nettoutsläpp av koldioxid. Det är nämligen så att förbränning av fossilgas medför lägre koldioxidutsläpp per energienhet än förbränning av olja och kol. Men frågan är hur mycket befintlig olje- och kolanvändning som en fossilgasledning verkligen skulle kunna ersätta?
Svenska Bioenergiföreningen, LRF och Naturskyddsföreningen har granskat marknaden i de områden som skulle nås av gas. Man har kommit fram till följande:
Tabell 1: (Kol (TWh) Olja (TWh) CO2-effekt (Mton) )
* Ingen CO2-effekt medräknad på grund av lägre verkningsgrad och metanutsläpp vid produktion och användning.
Figur A Bedömning av maximalt tillgängliga kvantiteter kol och olja som kan ersättas av fossilgas samt effekter på koldioxidutsläppen.
Resultatet är alltså att maximalt ca 22 TWh kol och olja finns tillgängligt för ersättning med tillkommande gas. Det betyder att resterande gasmängd (ca 15-80 TWh) enligt gasexploatörernas olika scenarier skulle ersätta bioenergi samt eventuell kärnkraft och tillkommande energibehov. Som jämförelse kan nämnas att Svenska Fjärrvärme- föreningen i "Prognos 95" via en enkät till berörda energiverk bedömt att en gasledning genom Mellansverige skulle innebära en minskning av trädbränsleanvändningen inom fjärrvärmesektorn med motsvarande 23 TWh.
Slutsatsen av detta är att fossilgasen kommer att leda till ökade koldioxid- utsläpp samt att den sannolikt i hög grad kommer att ersätta biobränsle- användning. Miljöeffekterna av en fossilgassatsning utvecklas närmare i det följande.
2.2 Biobränslen har långsiktig ekologisk bärkraft - det har inte fossilgasen
2.2.1 Ekologiskt hållbar utveckling innebär förnybar energi
Fossil energi, vare sig den är i oljeform eller gasform, har inget som helst att göra med långsiktig hållbarhet. Detta förtjänar att inledningsvis slås fast, då det i diskussionen om vårt framtida energisystem ibland förekommit missförstånd på den punkten.
En ansvarig politisk hållning till vårt energisystem innebär en strävan efter snabbast möjliga övergång till förnybara energikällor. Detta är nödvändigt ur ett ekologiskt perspektiv, men också med hänsyn till en långsiktigt stabil ekonomisk utveckling, för vilken tillgång till inhemska, uthålligt användbara energiresurser är av största betydelse.
Med kännedom om den historia av miljöförstöring och ekonomisk utsatthet som präglat vårt utnyttjande av ändliga, fossila och utländska bränslen, är det svårt att se hur vi kan välja att utveckla vårt energisystem mot användande av någonting annat än förnybar energi.
2.2.2 Koldioxidmålet
Riksdagen har, som en konsekvens av undertecknandet av Riokonventionen om klimatförändringar, antagit målet att koldioxidutsläppen från fossila bränslen inte bör öka till år 2000, utan istället stabiliseras på 1990 års nivå för att därefter minska. Detta mål gäller fortfarande, trots att Sveriges åtagande, som del av EU:s åtagande, från de internationella klimatförhandlingarna i Kyoto innebär utrymme för en ökning om 4 % till någon gång mellan 2008 och 2012. Klimatkommittén utreder för närvarande ett nytt nationellt koldioxidmål.
Naturvårdsverket och den internationella klimatpanelen IPCC anser att koldioxidutsläppen bör minska med 20 % till år 2020 och med minst 60 % till omkring 2050. De svenska utsläppen låg år 1990 på ca 60 miljoner ton och 1997 ca 5 % högre, dvs. på 63 miljoner ton.
2.2.3 Utsläpp av flera växthusgaser eller inga utsläpp alls
Det är väl känt att förbränning av biobränslen inte innebär något nettotillskott av koldioxid och andra växthusgaser till atmosfären. Utsläppen av koldioxid vid förbränning av biobränslen långsiktigt uppvägs av att den växande biomassan genom fotosyntes tar upp atmosfärens koldioxid. Detta gäller under förutsättning att uttaget av biomassa inte överskrider tillväxten.
Lika väl känt är att fossilgas är en fossil gas, vars förbränning innebär att urgamla kolansamlingar i jordskorpan på kort tid förbränns och släpps lösa i gasform i atmosfären. Dessutom tillkommer ett problem som är specifikt för fossilgas: Gasen består huvudsakligen av metangas, som liksom koldioxid är en aggressiv växthusgas. Uppskattningar anger att förluster och läckage uppgår till ca 1 % av den totala produktionen. Det är alltså metangas som oförbränd släpps fritt ut i atmosfären. Det finns uppgifter om att ca 4 % av gasen som används i gasmotorer passerar oförbränd. För denna tillämpning skulle i så fall fossilgasen ge högre utsläpp av växthusgaser än förbränning av kol.
2.2.4 Ersätta olja med fossilgas - en klimatpolitik med skygglapparna på
Riokonventionen om klimatförändringar betonar att de åtgärdsstrategier som tillämpas måste vara övergripande och beakta alla växthusgaser. Det är alltså ett helhetsperspektiv som skall anläggas på problemet med emissioner av växthusgaser. Sverige är på väg att misslyckas med sitt mål att stabilisera koldioxidutsläppen på 1990 års nivå. Detta beror inte minst på de skenande och svårkontrollerbara utsläppen från biltrafiken.
Mot denna bakgrund är den argumentation om koldioxidproblematiken som förs av förespråkarna av fossilgas mycket märklig. Man hävdar nämligen med emfas att fossilgasen är attraktiv jämfört med oljan med avseende på koldioxidutsläppen. Det är förvisso sant att förbränning av fossilgas medför lägre koldioxidutsläpp per energienhet om man bara ser till oljan; 56 g CO2/MJ fossilgasenergi jämfört med 76 g CO2/MJ för olja (26 % lägre). Värdet för biobränslen är givetvis 0 g CO2/MJ.
Också de som argumenterar för fossilgasen har kännedom om det svenska koldioxidmålets utsatta läge. De vet att få enskilda beslut har så stor inverkan på möjligheterna att uppnå och bibehålla detta mål, som det långsiktiga valet av energisystem. Skall vi ha någon möjlighet att över huvud taget nå de åtaganden som vi internationellt förbundit oss för, måste vi tillgripa de medel som står till buds. Det är inte rimligt att enbart se till energisektorns klimatpåverkan isolerat. Även transportsektorn, vars koldioxidutsläpp är mycket svåråtgärdat, måste tas in i bilden. Att i det läget se valet mellan fossilgas och olja som ett beslut isolerat från klimatpolitiken i övrigt, framstår närmast som oansvarigt. Det är att utveckla en energipolitik med skygglapparna på.
Tabell 2: (Biobränslen Fossilgas )
Figur A. Jämförelse av biobränslen och fossilgas avseende klimtatpåverkan och koldioxidmålet.
3 Kan Sverige stoppa en ny fossilgasledning?
Frågan i rubriken kan synas märklig, men synpunkter med innebörden att en ny fossilgasledning inte kan stoppas har framförts i debatten. Svaret på frågan beror på om man ser till nuvarande lagstiftning eller till läget med en ny fossilgaslagstiftning utifrån gasmarknadsdirektivet.
3.1 Nuvarande lagstiftning
Rörledningslagen (1978:160) kräver normalt koncession från regeringen för att dra fram och utnyttja ledningar som transporterar bl.a. fossilgas. Rörledningslagen har en särskild lämplighetsparagraf (4§), som kräver att det är "från allmän synpunkt lämpligt att ledningen framdrages och begagnas". Enligt förarbetena (prop. 1977/78:86) skall särskilt beaktas ledningens konsekvenser för bl.a. energipolitiken. Detta innebär bl.a. att hänsyn skall tas till eventuell omställning av energisystemet som skall leda till utnyttjande av förnybara energiresurser och effektivare energianvändning. Industriminister Olof Johansson (c) anför i propositionen:
Jag vill särskilt påpeka att de energipolitiska intressena gör sig starkt gällande i dag. Tillkomsten av en olje- eller gasledning kan medföra ändringar i mönstret för tillförsel, distribution och användning av energi. Det är angeläget att varje större rörledningsprojekt prövas också med hänsyn till dess förenlighet med de allmänna energipolitiska riktlinjer som stats- makterna har fastställt. (prop. 1977/78:86, s. 77)
I dagsläget har alltså regeringen möjlighet att stoppa en ny fossilgasledning med hänvisning till de energipolitiska målen och omställningen av energisystemet.
3.2 Ny nationell fossilgaslagstiftning
Värme- och gasmarknadsutredningen förbereder för närvarande en ny svensk fossilgaslagstiftning utifrån gasmarknadsdirektivet. Det är enligt underhandsuppgifter från utredningen troligt att också den nya lagstiftningen kommer att innehålla en lämplighetsparagraf motsvarande den nuvarande rörledningslagens 4§. Däremot kommer den nya lämplighetsparagrafen inte att motiveras med energipolitiska hänsyn på samma sätt som den nuvarande lämplighetsparagrafen.
En ny fossilgaslagstiftning utan energipolitiskt motiverad lämplighets- paragraf gör det omöjligt för regeringen att avstyrka koncessionsansökningar utifrån allmänna energipolitiska hänsyn.
Miljöpartiet de gröna anser det vara av största vikt att regeringen även i framtiden har möjlighet att avstyra nya fossilgasledningar som drastiskt påverkar landets energisystem. En ny nationell fossilgaslagstiftning måste därför utformas så att möjlighet finns att avstyrka tillståndsansökningar med hänvisning till allmänna energipolitiska hänsynstaganden, främst energi- politiska mål och riktlinjer beslutade av riksdagen. I första hand bör detta framgå direkt i lagtexten. I andra hand bör detta tydligt framgå i en motivering till en lämplighetsparagraf som motsvarar nuvarande 4 § rör- ledningslagen. Detta bör ges i uppdrag att utreda detta för att arbeta in utred- ningsresultatet i kommande förslag till ny nationell fossilgaslagstiftning.
4 Hemställan
4 Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en ny fossilgasledning genom Sverige inte bör byggas,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att fossilgasen ersätter biobränslen,
3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ny nationell fossilgaslagstiftning.
Stockholm den 5 oktober 1999
Birger Schlaug (mp)
Ingegerd Saarinen (mp)
Barbro Feltzing (mp)
Ewa Larsson (mp)
Kia Andreasson (mp)
Gunnar Goude (mp)
Matz Hammarström (mp)
Helena Hillar Rosenqvist (mp)
Mikael Johansson (mp)
Thomas Julin (mp)
Per Lager (mp)
Gudrun Lindvall (mp)
Yvonne Ruwaida (mp)
Marianne Samuelsson (mp)
Kerstin-Maria Stalin (mp)
Lars Ångström (mp)
Yrkanden (6)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en ny fossilgasledning genom Sverige inte bör byggas
- Behandlas i
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att en ny fossilgasledning genom Sverige inte bör byggas
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att fossilgasen ersättninger biobränslen
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att fossilgasen ersättninger biobränslen
- Behandlas i
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ny nationell fossilgaslagstiftning.
- Behandlas i
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ny nationell fossilgaslagstiftning.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
Intressenter
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.