Psykiatrireformen
Motion 2000/01:So446 av Ragnwi Marcelind och Chatrine Pålsson (kd)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- Fristående motion
- Tilldelat
- Socialutskottet
Händelser
- Inlämning
- 2000-10-05
- Granskning
- 2000-10-11
- Hänvisning
- 2000-10-11
- Bordläggning
- 2000-10-11
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Förslag till riksdagsbeslut
1. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunernas åligganden när det gäller att skapa meningsfull sysselsättning för de psykiskt sjuka.
2. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin skall motsvara behoven.
3. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att psykiatrireformens konsekvenser vad gäller skatteväxling måste utredas.
4. Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en kommitté snarast bör tillsättas för utarbetandet av tydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärdering och psykoterapeutiska åtgärder.
Motivering
Psykiatrireformen genomfördes den 1 januari 1995. Kommunerna fick därmed ett ökat ansvar för personer med psykisk störning, som inte är i behov av sluten psykiatrisk vård. Slutenvårdsplatser skulle minska till förmån för öppenvård. De långvarigt psykiskt stördas livskvalitet och delaktighet i samhället skulle öka.
Socialstyrelsens utvärdering av psykiatrireformen visar på allvarliga brister i svensk psykvård. Ett av målen med psykiatrireformen var att de funktionshindrade skulle erhålla bättre rehabilitering och meningsfulla sysselsättningar. Trots detta mål saknar 85 procent av de sammanlagt 43 000 personer reformen handlar om arbete. Ungefär 16 000 har daglig sysselsättning i olika kommunala verksamheter, men behovet av sysselsättning är troligen det dubbla. Antalet personer med psykiska funktionshinder som förtidspensioneras ökar.
Exempel på personer som lämnats ensamma i sina lägenheter utan daglig sysselsättning förekommer. Risken att sjukdomen förvärras ökar därmed ytterligare.
Rapporten konstaterar vidare att personer med psykiska störningar är en utsatt grupp som behöver mycket hjälp och är starkt beroende av insatser från anhöriga. Brister i samarbetet mellan primärvård, socialtjänst och psykiatri leder inte sällan till att anhöriga får påta sig ett stort ansvar. Åldriga föräldrar ställer solidariskt upp med allt ifrån ekonomiskt till personligt stöd. Svagt inflytande över boendet, dålig vårdplanering vid övergångar mellan olika huvudmän är andra brister som framkommer i Socialstyrelsens rapport.
Syftet med psykiatrireformen var att öka de långvarigt psykiskt stördas livskvalitet och delaktighet i samhället. Det målet har inte blivit uppfyllt. Många psykiskt sjuka har, särskilt under förändringsprocessen, farit illa inte minst med tanke på att alternativa behandlingsformer inte var tillräckligt utbyggda när slutenvårdsplatserna lades ner. Det är uppenbart att kommuner och landsting inte klarade av att möta de stora behov som fanns, bland annat på grund av resursbrist.
Alla instanser måste ta frågan på största allvar. Ansvarsfördelningen mellan kommuner och landsting får inte bli huvudfrågan. Som framgår av Socialstyrelsens rapport uppstår fortfarande problem kring finansieringsfrågor. Detta är enligt vårt synsätt oacceptabelt! Den enskilde får inte komma i kläm på grund av huvudmännens oförmåga att reda ut betalningsansvaret.
Möjligheterna till tillfrisknande är ofta goda om vård sätts in i tid. Enbart medicinering är sällan tillräcklig utan den måste kombineras med andra åtgärder, t ex rehabilitering och psykoterapi. Tyvärr råder okunnighet inom sjukvården om hur psykoterapi och psykologisk behandling kan integreras i vården, även om goda försök görs på en del håll. Endast drygt 300 läkare i landet är legitimerade psykoterapeuter, och många av dem har lämnat den offentliga vården för att bedriva privat verksamhet.
Patienter med behov av psykoterapi som nekas adekvat behandling fortsätter att fara illa. För dessa patienter är psykoterapi skillnaden mellan en svår tillvaro och ett relativt gott liv. Psykoterapi och psykologiska kunskaper måste tas till vara på ett bättre sätt och integreras i sjukvården för att förkorta och minska patienters lidande.
Psykiskt funktionshindrade ska ha rätt till daglig verksamhet. Här behövs en ändring av LSS-lagen. Kommuner bör avsätta skyddade platser för att tillgodose behovet av terapi för de psykiskt funktionshindrade.
På några håll i landet pågår lyckade försök med kommunal rehabiliteringsverksamhet för psykiskt funktionshindrade. Ett sådant exempel är Treklövern i Gävle. Rehabiliteringsverksamheten sker i samarbete med andra berörda myndigheter utifrån psykiatrireformens intentioner. Man erbjuder ett varierat utbud av rehabilitering i form av social gemenskap, sysselsättning, förberedande arbetsträning och studier på olika nivåer utifrån individens möjligheter och behov. Trots små resurser erhålls mycket goda resultat, vilket bl a visat sig genom de personer som återfått fungerande personligt liv tack vare den bedrivna verksamheten. Verksamheten är en samhällstillgång som även kan mätas i ekonomiska termer.
Den psykiskt funktionshindrade ställs även inför andra problem. Om vederbörande väl får en lyckad rehabilitering riskerar den rehabiliterade att gå från sjukbidrag till socialbidrag. Orsaken är att om man inte lyckas kvalificera sig för den öppna arbetsmarknaden hänvisas man till en otillräcklig marknad med skyddade arbeten. Att på detta sätt hamna i ett utanförskap är knappast uppbyggande för någon som just fått en fungerande självgående tillvaro. Både individen och samhället är förlorare även i ekonomiska termer. Övergång från sjukskrivning till sjukbidrag kan medföra en kraftigt minskad inkomst som ofta drabbar unga personer. Detta kan motverka viljan att aktivt förändra sitt liv, t ex gå in i en arbetsträning med ytterligare minskad inkomst som följd.
Det har gått 5 år sedan psykiatrireformen genomfördes. Idag kan vi konstatera att det inte finns någon god kontroll över utvecklingen. Brist på beredskap och resurser har kännetecknat arbetet ute i kommuner och landsting där samarbetet fortfarande till viss del präglas av intressemotsättningar mellan huvudmännen. Glappet mellan sluten och öppen vård har ökat, vilket drabbat patienter med särskilda behov.
Psykiskt funktionshindrade personer har varierande behov inte bara sinsemellan utan också över tiden hos en och samma person. Statsbidrag till insatser måste även på detta område vara framåtsyftande och inte avbrytas när en verksamhet väl etablerats. Att bygga upp verksamheter tar ofta längre tid än vad som beräknas. Ett genomgående drag på flera områden har varit regeringens ad hoc-politik. Genom kortlivade resurstillskott till kommuner och landsting, förväntas dessa sedan svara för permanenta driftskostnader. Andra svårigheter som också noterats är att utbetalda statsbidrag inte alltid går till avsedda insatser, utan istället till förbättringar på andra områden i den kommunala verksamheten.
Vi anser att regeringen bör tillsätta en kommitté för utarbetandet av tydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärdering av rehabiliteringsverksamheten och de psykoterapeutiska åtgärderna för att omedelbart undanröja de problem som människor med psykiska funktionshinder får brottas med. Det är ett nationellt ansvar att ombesörja att de grupper som har störst svårighet att själva bevaka sin intressen har samhällets stöd till att skapa livskvalitet. Det är av största vikt att vi tillsammans arbetar för en förändrad attityd i samhället till psykisk sjukdom.
Vi anser att staten också bör se över konsekvenserna av skatteväxlingen inom psykiatrin. Det kommer larmrapporter från mindre kommuner med små skatteintäkter som har svårt att tillgodose det psykiatriska vårdbehovet. Då skatteväxlingen skulle genomföras använde man den gamla omsorgslagen som beräkningsgrund för att göra en bedömning av hur många personer skatteväxlingen skulle omfatta. Eftersom LSS är en rättighetslag så kunde ingen förutspå hur stor omfattningen skulle bli. Idag rapporterar flera mindre kommuner om att de har problem att leva upp till rättighetslagen och att risk finns att andra grupper riskerar att trängas undan på grund av resursbrist i kommunen. Ovanåker är bara ett exempel där skatteväxlingen beräknades på cirka 30 personer. Idag har man 117 med beviljade LSS-insatser.
Stockholm den 3 oktober 2000
Ragnwi Marcelind (kd)
Chatrine Pålsson (kd)
Yrkanden (11)
- 1Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförts om kommunernas åligganden när det gäller att skapa meningsfull sysselsättning för de psykiskt sjuka,
- Behandlas i
- 1Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om kommunernas åligganden när det gäller att skapa meningsfull sysselsättning för de psykiskt sjuka.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 2Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin skall motsvara behoven.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 2Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförts om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin ska motsvara behoven,
- Behandlas i
- 2Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att antalet slutenvårdsplatser inom psykiatrin skall motsvara behoven.
- Behandlas i
- 3Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförts om att psykiatrireformens konsekvenser vad gäller skatteväxling måste utredas,
- Behandlas i
- 3Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att psykiatrireformens konsekvenser vad gäller skatteväxling måste utredas.
- Behandlas i
- 3Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att psykiatrireformens konsekvenser vad gäller skatteväxling måste utredas.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 4Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en kommitté snarast bör tillsättas för utarbetandet av tydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärdering och psykoterapeutiska åtgärder.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- =utskottet
- 4Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförts om att en kommitté snarast bör tillsättas för utarbetandet av tydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärdering och psykoterapeutiska åtgärder.
- Behandlas i
- 4Riksdagen tillkännager för regeringen som sin mening vad i motionen anförs om att en kommitté snarast bör tillsättas för utarbetandet av tydliga nationella riktlinjer för kommuner och landsting om uppföljning, utvärdering och psykoterapeutiska åtgärder.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.