Staten och den enskilde
Motion 1992/93:L606 av John Bouvin m.fl. (nyd)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Lagutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1993-01-26
- Bordläggning
- 1993-02-09
- Hänvisning
- 1993-02-10
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Att söka sin rätt -- att få sin rätt
Före skadeståndslagens tillkomst år 1972 fanns inga allmänna regler om statens och kommunernas skadeståndsansvar i samband med myndighetsutövning, endast regler för vissa speciella fall. Den förhärskande uppfattningen var att det allmänna inte kunde åläggas något skadeståndsansvar, vilket ytterst kunde härledas ur principen om statens ofelbarhet. De skadelidande var hänvisade till att försöka få ut ersättning från de tjänstemän som kunde visas ha felat. Med tiden luckrades uppfattningen upp i rättspraxis.
1972 års skadeståndslag innebar visserligen en förbättring men lagen innehöll väsentliga inskränkningar i skadeståndsansvaret. Genom en lagändring år 1989 togs vissa begränsningar bort genom att 3 kap 3--5
§§ i lagen upphävdes samt gjordes en mindre jämkning i regeln om rätten att föra talan om skadestånd på grund av fel av de högsta statsmakterna och dömande instanserna. Samma år tillsattes kommittén (Ju 1989:03) för att se över reglerna om det allmännas skadeståndsansvar. Kommittén beräknas presentera sina förslag i februari 1993. Förslagen kan leda till en ytterligare utvidgning av det allmännas skadeståndsansvar.
Det är många som under årens lopp lidit skada på grund av handlingar och underlåtenheter från stat och kommun. De flesta har gett upp i sina försök att få rätt mot stat och kommun, ett mindra antal har dock inte velat finna sig i en orättvisa, som de uppfattar det, och har under många år kämpat för upprättelse och ersättning. Ett par har lyckats. Det ena fallet är Halvar Alvgard, det andra är Lars Lorenius, vilka båda fått ersättning av staten efter mångårig kamp (1990/91:LU27, 1992/92:JoU1).
I detta sammanhang må även nämnas att staten ''ex gratia'' betalat ut ersättning till dödsbona efter personer som förolyckades vid flygolyckan i Oskarshamn den 8 maj 1989 (1989/90:LU39, 1990/91:LU7).
Frågan om ersättning ''ex gratia'' har också uppmärksammats i betänkandet 1985:26 JO-ämbetet -- En översyn. I betänkandet framhölls att i enskilda fall där starka billighetshänsyn talade för skadestånd kunde JO använda sig av sin rätt att göra framställning till regeringen om ersättning till den skadelidande ''ex gratia'' (s
236--237).
Utvecklingen har på några decennier gått från en restriktiv inställning i fråga om det allmännas skadeståndsansvar till en mera öppen hållning, kanske också en vilja och beredvillighet att ställa till rätta och gottgöra gångna tiders försumligheter och övergrepp.
Det är alltså dags för stat och kommun att göra bokslut. Räkningen med offren och alla de andra som for illa i systemet måste göras upp.
Hur en verksamhet som går ut på att det allmänna ''ex gratia'' eller av billighetshänsyn eller av andra rimliga skäl i vidgad omfattning bör betala ersättning till skadelidande eller andra som farit illa av handlingar och underlåtenheter från stat och kommun, inklusive landstingskommun, kommunalförbund, församling och kyrklig samfällighet, vilka händelser kan ligga långt tillbaka i tiden, bör organiseras eller finansieras är inte givet. Dessutom måste klara och lättfattliga regler för ersättning skapas.
För en del som drabbats kanske det räcker med upprättelse eventuellt med en symbolisk ersättning. Även den frågan bör redas ut. Det kanske till och med i många fall skulle kunna räcka med att statsministern i egenskap av just statsminister eller den tidigare statsministern eller annan lämplig person i ansvarig ställning skriver ett enkelt brev, upprättelsebrev, till den berörde.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det måste skapas ökade förutsättningar för de personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat och kommun att få ersättning från det allmänna ''ex gratia'' eller av billighetshänsyn eller av andra rimliga skäl,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att utreda förutsättningarna och formerna för att ge upprättelse åt personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat eller kommun.
Stockholm den 20 januari 1993 John Bouvin (nyd) Karl Gustaf Sjödin (nyd) Ulf Eriksson (nyd) Richard Ulfvengren (nyd) Harriet Colliander (nyd) Arne Jansson (nyd)
Yrkanden (4)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det måste skapas ökade förutsättningar för de personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat och kommun att få ersättning från det allmänna "ex gratia" eller av billighetshänsyn eller av andra rimliga skäl
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att det måste skapas ökade förutsättningar för de personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat och kommun att få ersättning från det allmänna "ex gratia" eller av billighetshänsyn eller av andra rimliga skäl
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att utreda förutsättningarna och formerna för att ge upprättelse åt personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat eller kommun.
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att utreda förutsättningarna och formerna för att ge upprättelse åt personer som lidit skada eller på annat sätt farit illa av handlingar eller underlåtenheter från stat eller kommun.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.