Utbildningskvoten för allmänläkare resp. andra specialister
Motion 1990/91:So444 av Gösta Lyngå och Anita Stenberg (mp)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Socialutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1991-01-25
- Bordläggning
- 1991-02-05
- Hänvisning
- 1991-02-06
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Allmänmedicinaren och övriga specialister
Dagens sjukvård har blivit alltmer högteknologisk. Det går nu att göra operationer med allt högre tillförlitlighet och framgång. Det går att bota sjukdomar som tidigare ledde till döden. Det går att utföra avancerade transplantationer av inre organ. Detta är ett positivt resultat av stora och kostsamma forskningssatsningar samt hängivet utvecklingsarbete av specialister inom många medicinska fält.
Visserligen är detta bra, men samtidigt vill vi beklaga den nedprioritering av den allmänmedicinska läkarvården som skett. Vi anser att ur folkhälsans synpunkt är allmänläkaren oerhört betydelsefull. Denne har en position relativt patienten, relativt samhället och relativt miljön som ger honom/henne en total bild som är väsentlig för att förstå anledningen till många vanliga sjukdomstillstånd. Allmänläkaren har också ett arbetssätt som på ett fundamentalt vis beaktar hela människan och hennes hälsa.
Allmänmedicinaren och miljöproblemen
Insikten har blivit allt starkare att många av dagens sjukdomstillstånd är miljörelaterade. Förekomsten av astma på platser där luftföroreningar är stora, relationen mellan aluminium i dricksvattnet och åldersdemens är endast två exempel. Relationerna mellan miljön och sjukdomar utreds ofta av andra specialister, men vaksamheten hos allmänläkare verksamma i lokalsamhället är viktig när det gäller att upptäcka och förstå vad det är som egentligen orsakar människors ohälsa. Liksom människans psykiska och fysiska välbefinnande måste ses som en helhet måste också människans relation till den fysiska och sociala miljön beaktas. Allmänmedicinaren har här en nyckelposition.
Utbildningsprofileringen
I länder med en välutvecklad allmänvård, exempelvis Storbritannien, Holland och Canada är andelen allmänmedicinare omkring 50%; i Skandinavien är den väsentligt mindre, minst är den i Sverige. Detta är ett beklagligt resultat av de prioriteringar vi hittills gjort. Förebyggande vård av den typ som allmänläkaren kan ge är ytterst värdefull för folkhälsan och fordrar dessutom mindre ekonomiska insatser än specialistvård.
Satsningen på preventiva åtgärder inom tandvården har givit revolutionerande resultat i form av bättre tandhälsa och har dessutom sparat resurser. När skall man börja motsvarande storsatsning inom den medicinska vården?
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
att riksdagen mot bakgrund av att kvoten mellan antalet allmänläkare och antalet övriga specialister är för låg i Sverige, hos regeringen begär förslag om en förändring av utbildningskvoten inom läkarutbildningen till förmån för fler allmänläkare.
Stockholm den 22 januari 1991 Gösta Lyngå (mp) Anita Stenberg (mp)
Yrkanden (2)
- 1att riksdagen mot bakgrund av att kvoten mellan antalet allmänläkare och antalet övriga specialister är för låg i Sverige, hos regeringen begär förslag om en förändring av utbildningskvoten inom läkarutbildningen till förmån för fler allmänläkare.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- uppskov
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen mot bakgrund av att kvoten mellan antalet allmänläkare och antalet övriga specialister är för låg i Sverige, hos regeringen begär förslag om en förändring av utbildningskvoten inom läkarutbildningen till förmån för fler allmänläkare.
- Behandlas i
Intressenter
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.