Vägarna i Västernorrland
Motion 1994/95:T314 av Bo Holmberg m.fl. (s)
Ärendet är avslutat
- Motionskategori
- -
- Motionsgrund
- Tilldelat
- Trafikutskottet
Händelser
- Inlämning
- 1995-01-25
- Bordläggning
- 1995-02-07
- Hänvisning
- 1995-02-08
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.
Vägarna spelar en strategisk roll i Västernorrland. De människor som bor och verkar i länet skall ha en med landet i övrigt likvärdig vägstandard. I vårt län är detta särskilt viktigt med tanke på de tunga transporterna och med beaktande av basindustrins, bl.a. skogsindustrins, åretruntberoende av råvaror.
Det är sedan länge känt att Västernorrland har bland landets sämsta vägnät. Detta har sin historiska orsak i det svårarbetade markunderlaget. Men i dagsläget är nog huvudorsaken den bristande rättvisan i anslagsfördelningen. Det är angeläget att vårt läns utsatta läge särskilt beaktas i anslagsfördelningen. Utvecklingen inom massaindustrin ställer nu krav på korta liggtider för massaveden. Massaindustrin behöver därför ett ''trimmat'' vägnät. Detta är både ett länsintresse och ett nationellt mål för att öka exporten.
Under 1994 kunde skogsindustrin öka sin export av trävaror, massa och papper med 15 procent. Exportvärdet uppgick till omkring 77 miljarder kronor eller svarade för närmare 18 procent av landets totala exportintäkter. Direkt och indirekt sysselsätts 200 000 personer. Med hänsyn till landets ekonomi och sysselsättning är det naturligtvis alldeles nödvändigt att näringen står fortsatt stark och tillåts få de rätta utvecklingsbetingelserna.
Skogsindustrins inriktning är att framställa mer förädlade produkter. I dag är Sverige världsledande tillverkare av klorfri cellulosa. Men utvecklingen innebär samtidigt att virket har blivit en färskvara. Det går inte längre att som tidigare genom lagring överbrygga en tjällossningsperiod som varar i månader, då tiden från fällning till process numera får vara högst tre veckor. Processtekniken kräver en kontinuerlig tillförsel av färsk råvara. Underhållet och standarden på vägnätet har på så sätt fått en avgörande betydelse för vidareutvecklingen av skogsindustrin.
Att situationen redan i dag är akut kan belysas av Ortvikens pappersbruk, som under senhösten 1994 tvingades ta fullgott sågtimmer till pappersmassa för att klara råvaruförsörjningen. En serie häftiga regn hade gjort vägarna i mellersta Norrland helt oframkomliga för virkesbilarna. Ett stopp i produktionen hade samtidigt kostat företaget en miljon kronor om dagen. Tidigare under året, under tjällossningen, har flera massafabriker i området tvingats till längre produktionsstopp p.g.a. osäkra virkesleveranser. Under 1994 var cirka 40 procent av vägnätet i Västernorrlands och Jämtlands län avstängda i medeltal 67 dygn.
Forskningsstiftelsen SkogForsk har räknat ut att de dåliga vägarna i Sverige kostar skogsindustrin 700 miljoner kronor i ökade kostnader. För nästan hälften av dessa merkostnader svarar Jämtland och Västernorrland. Resultaten visar också att rena tjälsäkringsåtgärder har hög samhällsekonomisk lönsamhet, till och med högre än åtgärder på stamvägnätet.
Den mångåriga eftersläpningen av vägunderhållet har varit mycket negativ för länet. Trots att Västernorrland har lägre standardkrav än riksgenomsnittet, är det eftersatta investeringsbehovet för mittregionen hela 1,3 miljarder kronor. Det säger Vägverkets egna beräkningar. Det krävs således stora investeringar i vår region för att kunna uppfylla kravet på rättvisa i vägstandard. Regering och riksdag lägger fast nationella mål av likvärdig basal service -- i vägar, post, tele etc. -- mellan olika delar av landet. Eftersom dagens eftersläpning av väginvesteringarna i Västernorrland är så stora, krävs en nationell hantering av frågan. Vägverket anser också att större anslag behövs till drift och underhåll.
I perspektivet rättvisare vägverkssatsningar är det därför angeläget att utbyggnadsplanen för länet fullföljs. Detta är särskilt angeläget eftersom en bantning av väganslagen föreslås i budgetpropositionen. Angelägna projekt är byggnationen av Sundsvall Syd, bättre ytstandard mellan Sundsvall och Östersund, E4 genom Timrå, fullföljande av Vedabron över Ångermanälven, tunneln under Örnsköldsvik samt en ny bro över Ångermanälven -- Sollefteå--Multrå.
Sedan en tid tillbaka prövar Vägverket en ny organisation, den s.k. beställar--utförarmodellen. Denna organisationsidé har också prövats i andra statliga affärsverk samt i kommuner och landsting. Modellen är kontroversiell och överges av flera kommuner och landsting. Den kritiseras också av fackliga organisationer. Deras kritik är allvarlig på två punkter. Den ena är att den bygger in byråkrati på bekostnad av verkets huvuduppgift -- nämligen produktion och service. Det andra gäller personalens missnöje med modellen. De tycker det är ''trendnisseidéer'' och mister engagemanget i jobbet.
Mot den bakgrunden är det angeläget att det snabbt kommer till stånd en utvärdering. Så har för övrigt skett på andra håll -- när nya organisationsmodeller prövats.
Vägverkets organisation behöver byggas så att främst en rättvis fördelning av väganslagen klaras, dvs. de nationella målen från regering och riksdag. Därtill kommer effektivitetsmålet i produktionen. De anställdas kompetens och engagemang måste tillvaratas och utvecklas. De anställdas människovärde i organisationen, delaktighet och trygghet, är större än snuttifieringen i köpa-sälj-systemet.
Sammanfattningsvis anser vi det vara helt nödvändigt att göra en konsekvensbeskrivning av både organisationsförändringarna och konkurrensutsättningen av drift- och underhållsverksamheten. Det sägs att betydande merkostnader drabbar Vägverket p.g.a. konkurrensförfarandet -- pengar som i så fall går ut över vägunderhållet.
Resultaten av en sådan bred utvärdering av Vägverket bör också redovisas till riksdagen. Mot den bakgrunden bör riksdagen nu riva upp beslutet om bolagisering av Vägverkets produktionsverksamhet fr.o.m. den 1 januari 1996.
Hemställan
Med hänvisning till det anförda hemställs
1. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nationell prioritering av väganslagen till Västernorrland,
2. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en bred utvärdering av Vägverkets organisationsförändringar och konkurrensutsättning av drift- och underhållsverksamheten,
3. att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att upphäva riksdagens beslut om bolagisering av Vägverkets produktionsverksamhet från den 1
januari 1996.
Stockholm den 24 januari 1995 Bo Holmberg (s) Sven Lundberg (s) Britta Sundin (s) Agneta Lundberg (s) Susanne Eberstein (s)
Yrkanden (6)
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nationell prioritering av väganslagen till Västernorrland
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 1att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om nationell prioritering av väganslagen till Västernorrland
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en bred utvärdering av Vägverkets organisationsförändringar och konkurrensutsättning av drift- och underhållsverksamheten
- Behandlas i
- 2att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en bred utvärdering av Vägverkets organisationsförändringar och konkurrensutsättning av drift- och underhållsverksamheten
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att upphäva riksdagens beslut om bolagisering av Vägverkets produktionsverksamhet fr.o.m. den 1 januari 1996.
- Behandlas i
- Utskottets förslag
- avslag
- Kammarens beslut
- = utskottet
- 3att riksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att upphäva riksdagens beslut om bolagisering av Vägverkets produktionsverksamhet fr.o.m. den 1 januari 1996.
- Behandlas i
Motioner
Motioner är förslag som riksdagens ledamöter har lämnat till riksdagen.